ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 вересня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 199/8893/20 (2-а/199/10/21)	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Шлай А.В. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,      
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 р. (суддя Богун О.О.)   в адміністративній справі №199/8893/20 (2-а/199/10/21) за позовом    ОСОБА_1   до   Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-                                                                                                             

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування постанови серії РАП №279332890 від 12 листопада 2020 р. про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510 грн. за ч. 3 ст. 122 КУпАП, винесену Інспекцією з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказував на відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, винесення спірної постанови без розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 р., ухваленим за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у задоволенні позову відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, задовольнивши позов.   Скаржник вказує, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження без участі сторін, проігнорувавши клопотання позивача, а також за відсутності доказів отримання повивачем відзиву на позовну заяву. Доводи позивача судом першої інстанції залишено без уваги. З фото фіксації, яка наявна в матеріалах справи, не вбачається, що транспортний засіб позивача  створював перешкоди дорожньому руху.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
У судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги. Представник відповідача просив залишити оскаржене рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Перевірка оскарженого рішення суду першої інстанції здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено, що 28.10.2020 року о 15.13 годині головним спеціалістом - інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Терновим Євгеном Юрійовичем було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, транспортним засобом Skoda Felicia номерний знак НОМЕР_1 , за адресою м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 6, чим порушено вимоги п.п. «и» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху. Постановою серії РАП №279332890 від 12.11.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність спірної постанови. Суд виходив з того, що надані відповідачем докази – матеріали фотофіксації підтверджують порушення позивачем п.п «и» п.15.9   ПДР   України, а саме - факт зупинки транспортного засобу позивача безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій.
Скаржник стверджує про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які полягають у розгляді справи в порядку письмового провадження, без участі сторін, внаслідок чого позивач позбавлений права у прийнятті участі у судовому засіданні та наданні пояснень. Також, скаржник вказує на порушення судом першої інстанції строку розгляду справи, зважаючи на те, що позов ним було подано у листопаді 2020 року, а рішення по суті прийнято судом у червні 2021 року, тобто через сім місяців.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом пред`явленого позову є постанова про накладення адміністративного стягнення (а.с.8). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2021 р. відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику сторін) сторін (а.с.26).
Розділом 2 Глави 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості розгляду окремих категорій термінових справ, до яких віднесено справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 268 цього Кодексу визначено, що у справах, визначених   статтями 273-277,   280-283,   285-289   цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Таким чином, зазначено процесуальною нормою встановлено обов`язок суду призначити справу, предметом якої є оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, до розгляду у судовому засіданні, повідомити учасників справи про місце, день і час його проведення, та наділяє учасників процесу правом прийняті участь у судовому засіданні або неприбуття у судове засідання.
Призначивши справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції позбавив сторони права бути присутніми при розгляді справи, у зв`язку з чим останні не мали можливості надавати пояснення, ставити питання один одному, надавати докази на обґрунтовування своїх вимог та заперечень.
За приписами пункту 3 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга позивача обґрунтована наведеним вище порушенням норм процесуального права, оскаржене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Також, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції, що іменем  України ухвалюється судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, про що зазначено у частині першій статті 14 та частині першій статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвалою про відкриття провадження у справі суд вирішує процесуальні питання, тому постановлення її іменем України процесуальним законом не передбачено.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 цього ж Кодексу за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.
Вирішуючи спір по суті пред`явлених позовних вимог, колегія суддів виходить з наступного:
Як вбачається зі змісту спірної постанови, 28 жовтня 2020 р. о 15 год 13 хв транспортним засобом Skoda Felicia номерний знак НОМЕР_1 здійснено зупинку, стоянку, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху в районі будинку, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Якова Самарського, 6, чим порушено вимоги п.п. «и» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, в частині заборони зупинки транспортного засобу безпосередньо в місці виїзду з прилеглих територій та скоєно адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 КУпАП (а.с.8).                               Підпунктом «и» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху встановлена заборона зупинки транспортного засобу ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Скасовуючи спірну постанову, суд першої інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду, сформульований у постанові від 18.07.2019 у справі № 216/5226/16-а від 18.07.2019, відповідно до якого   належним доказом вчинення правопорушення, передбаченого пунктом 15.9 «и»     ПДР (зупинка забороняється ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду) є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.
Колегія суддів вважає неспроможними доводи відповідача про очевидність порушення позивачем підпункту «и» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, оскільки  надані відповідачем фото матеріали, отримані  ним під час фотозйомки правопорушення, не містять зображення міста виїзду по відношенню до якого знаходився транспортний засіб позивача.  На фото зафіксовано автомобіль позивача, який було припарковано біля об`єкту нерухомого майна - споруди. При цьому, відповідачем не надано суду доказів того, що автомобіль позивача створював перешкоди дорожнього руху або загрозі безпеці руху, хоча ця обставина є кваліфікуючою ознакою правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП).
Відповідно до   статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів скоєння позивачем порушення підпункту «и» пункту 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, колегія суддів дійшла висновку про відсутність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 122 КУпАП.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно матеріалів справи, позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову до суду першої інстанції – 454 грн. та судового збору за подачу апеляційної скарги – 681 грн., а всього на суму 1135 грн., які підлягають відшкодуванню. 
Невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне тлумачення норм матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного рішення, є підставою для його скасування, як це передбачено статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, та прийняття нового рішення у справі.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
                              Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2021 р. в адміністративній справі №199/8893/20 (2-а/199/10/21) – скасувати та ухвалити нове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 279332890 (до повідомлення серія ІД №00244250) від 12 листопада 2020 р.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) за рахунок Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради (код ЄДРПОУ 42403446, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75 м. Дніпро, 49000) судові витрати зі сплати судового збору на суму 1135   (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 вересня 2021 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 3 статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України.
          
Головуючий - суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук