КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                                                                                                                             
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9444/2021      
справа № 756/3070/20                                         

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
 2 вересня  2021 року Київський апеляційний суд в складі:
 
            Судді - доповідача:      Андрієнко А.М.
            Суддів:                           Соколової В.В.
                                                   Поліщук Н.В.
            При секретарі               Дроздовій Ж.В.
 
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва, постановлене суддею Дибою О.В.  21 квітня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення способу участі батька у вихованні дитини,
 
У С Т А Н О В И Л А :
 
У березні 2020 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні дитини, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що має з відповідачем спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя із відповідачем не склалося, з підстав чого близько двох років сторони проживають окремо. Вказав, що спільна дитина проживає разом з відповідачем, яка у свою чергу створює штучні перешкоди у спілкуванні позивача з донькою, що порушує права позивача та суперечить інтересам дитини. Враховуючи викладене, просив суд встановити систематичні побачення позивача з донькою ОСОБА_3 до її повноліття один раз на тиждень кожного місяця у проміжок часу з 18:30 год. суботи до 18:30 год. неділі, а також у весняно-літній період з 26 липня по 09 серпня та у зимовий період з 06 січня по 12 січня щорічно з правом на тимчасове проживання дитини з батьком за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дитиною - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом спілкування з нею за її згодою у такому порядку:
- щотижня з 18 год. 30 хв. суботи до 18 год. 30 хв. неділі;
- щорічний спільний літній відпочинок з 26 липня до 09 серпня та з 06 по 12 січня.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким визначити наступний порядок участі батька у вихованні дитини - шляхом встановлення графіку спілкування: першої суботи кожного місяця з 12 години до 17 години за бажанням дитини та третьої неділі кожного місяця з 12 години до 17 години за бажанням дитини, зустрічі під час шкільних канікул з урахуванням думки дитини та за попередньою домовленістю між батьками, з метою забезпечення всебічного розвитку  сімейного виховання дитини надати сторонам у справі право змінювати прядок побачень батька з дитиною за їх взаємною згодою, мотивуючи тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, оскільки положення про рівність прав і обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, крім того, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не взяв до уваги, що налагоджувати стосунки з батьком дитині краще поступово, не з`ясував, чи належить позивачу квартира, в якій він проживає, скільки в ній кімнат, тощо.
У суді апеляційної інстанції представник позивача  просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції  залишити без змін.
Відповідач та 3-я особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомили.
На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності  осіб, що не з`явились.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість  постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має  рівне право  з позивачем на спілкування з дитиною  та визначив порядок такого спілкування з урахуванням бажання самої дитини.
Колегія суддів погоджується з такими висновками  суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як убачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народилась дитина - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим (повторно) 13.02.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №936 (а.с. 4).
У відповідності до Довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13, 19).
Проведеною Оболонським УП ГУНП у м. Києві перевіркою встановлено, що відповідно до обліків за спецлінією «102» на адресу: АДРЕСА_2 з приводу перешкоджання у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 зареєстровано три звернення, а саме: ЄО №26465 від 15.05.2020, ЄО №27001 від 18.05.2020, ЄО №27285 від 20.05.2020. Вказані обставини підтверджуються листом від 06.06.2020 за №Б-2325/125/51/3-2020 (а.с. 42).
Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 04.03.2020, складеного головним спеціалістом служби у справах дітей Подільської РДА Бойко М.В. та Гуревич Ю.В. , ОСОБА_2 проживає у квартирі із ремонтом, обладнаною необхідною побутовою технікою, із наявним гарячим та холодним водопостачанням, у якій для нормального виховання дитини створені всі умови (а.с. 43, 44).
Відповідно до Довідки №182/101, виданої 20.02.2020 АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_2 працює в АТ «Райффайзен Банк Аваль» з 02.07.2007; на даний час працює на посаді головного експерта зі сховищ даних відділу інформаційних сховищ даних управління ІТ інфраструктури департаменту підтримки ІТ систем (а.с. 46).
З Висновку психологічного обстеження від 18.08.2020 за №095 убачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має міцну прив`язаність до матері та не ідентифікує батька як частину своєї родини. У свою чергу має прив`язаність до батька та у доброзичливій атмосфері з радістю спілкується з ним. Батькам рекомендовано вирішувати конфліктні питання між собою без залучення дитини та знайти спільний напрямок виховання доньки (а.с. 70-73).
Згідно висновку Оболонської РДА в м. Києві як органу опіки та піклування №104-8487 від 15.09.2020 про визначення способів участі ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , орган опіки та піклування визначив способи участі позивача ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 шляхом спілкування з нею за її згодою у такому порядку: щотижня з 18:30 суботи до 18:30 неділі; щорічний спільний літній відпочинок з 26 липня до 09 серпня та з  06  по 12 січня (а.с. 61-62).
Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання
з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
            У положеннях частини 2, 3 статті 157 СК України зазначено, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
            Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.
            Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Згідно із частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом справ даної категорії обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Частиною шостою статті 19 СК України передбачено, що суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо встановленого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки судом визначено, що таке спілкування має здійснюватися за згодою дитини, такого ж висновку дійшов орган опіки та піклування, тому доводи апеляційної скарги, що встановлений порядок не відповідає інтересам дитини, не  може бути взятий судом до уваги, так як він є нічим не обґрунтованим.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку про залишення  рішення суду  без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
 
Керуючись ст.ст.  367, 374, 375  ЦПК України, колегія суддів
 
                                                   П О С Т А Н О В И Л А :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з  дня її  прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено  3 вересня 2021 року.

Суддя - доповідач:                                      

 
Судді: