ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1953/21                                                                       Суддя першої інстанції: М.А. Білоноженко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді          - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Собківа Я.М.,
          при секретарі                    - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2021 року позивач - ОСОБА_1 звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування постанов, в якому просила: 
          - скасувати постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. від 28.02.2020 року №61274235 про стягнення із позивача виконавчого збору в сумі 158 808,03 грн. на користь Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ);
- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021 року №64724096 з примусового стягнення виконавчого збору із позивача на користь Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в сумі 158 808,03 грн.          Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права. 
15 липня 2021 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 27618, від Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про перенесення розгляду справи у зв`язку із перебуванням державного виконавця Зеленюк О.В. у щорічній відпустці. 
Порадившись на місці колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні вищевказаної заяви з огляду на приписи ч.2 ст.. 313 КАС України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, явка відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, більше того, для даної категорії справ статтею 287 КАС України передбачений особливий (скорочений) строк розгляду справи, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, без сторін.
Відзив на апеляційну скаргу від Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021 року ВП №64724096 з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 28.02.2020 року прийнятої у  ВП №61274235,  діяв у межах, спосіб та на підставі наданих Законом повноважень.
Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи,  Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області 18.08.2014 року у справі  №695/4828/13-ц видано виконавчого листа  про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суми боргу за кредитним договором №11156040000 та №11380132000 в розмірі 64688,13 дол. США, що за курсом НБУ 11,72 грн. за 1 долар станом на 10.04.2014 року, що становить 757910,48 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн. 
13.02.2020 року державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк О.В. ухвалено постанову про відкриття виконавчого провадження №61274235 за виконавчим листом Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2014 року №695/4828/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 1 588 080,25 грн.
28.02.2020 року державним виконавцем у ВП №61274235 прийнято постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 158808,03 грн.
08.07.2020 року на підставі заяви стягувача  про повернення виконавчого листа, постановою  державного виконавця повернуто виконавчий документ стягувачу.
04.03.2021 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження №64724096 за постановою від 28.02.2020 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 158808,03 грн.          Позивач, вважаючи винесену постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового стягнення виконавчого збору протиправними, звернулась із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Статтею 1 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.
Наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа визначені статтею 40 Закону №1404-VIII.
Так, частиною 3 статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.           
Так, відповідно до матеріалів справи, 12 червня 2020 року відповідачу в межах виконавчого провадження №61274235 надійшла заява про повернення виконавчого документа.
08 липня 2020 року, відповідачем прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»).
Втім, 28 лютого 2020 року державним виконавцем Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУ МЮ (м. Київ) винесено постанову про стягнення виконавчого збору.
Колегія суддів звертає увагу, що винесення постанови до дати винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу (чи до закінчення виконавчого провадження) не суперечить нормам Закону України «Про виконавче провадження», позаяк норми останнього містять імперативний припис щодо дати не пізніше якої має бути винесена постанова про стягнення виконавчого збору, отже винесення постанови про стягнення виконавчого збору 28.02.2020 року здійснена виконавцем на підставі норм чинного законодавства.
Вимогами статті 27 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. 
Частина 2 ст. 27 Закону №1404-VIII (в редакції Закону України від 03.07.2018 р. N 2475-VIII, тобто в редакції, чинній, на час вчинення виконавчої дії) виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Колегія суддів наголошує, що в редакції ст.. 27 Закону №1404-VIII чинній на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору, міститься імперативна норма, яка вказує, що виконавчий збір стягується в розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню (а не від фактично стягненої суми, як це було передбачено нормами даної статті в редакції Закону від 02.06.2016 року).
З даного приводу, колегія суддів звертає увагу та той факт, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 13.02.2020 року у рамках виконавчого провадження № 61274235 сума боргу ОСОБА_1 визначена в розмірі 1588080,25 грн. Дана постанова, як вірно наголошено судом першої інстанції, станом на дату розгляду справи як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції не скасована та є чинною, у зв`язку з чим розмір виконавчого збору обрахований державним виконавцем саме з суми, що визначена у постанові.
Колегією суддів також враховано, що відповідно до ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
З аналізу вказаних положень вбачається, що за зобов`язаннями, якими визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті,  сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Станом на 28.02.2020 року (дата прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору) курс НБУ становив - 24,56 грн. за 1 долар США. Таким чином, 6468,81 дол. США в гривнях станом на 28.02.2020 р. становила - 158 873,97 грн.
З урахуванням встановлених обставин, беручи до уваги, що заборгованість позивача згідно виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 18.08.2014 р. №695/4828/13-ц визначена в іноземній валюті, а саме в доларах США, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що державний виконавець, визначивши виконавчий збір в розмірі 10 відсотків від суми, що підлягала примусовому стягненню в доларах США, та визначивши його в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, на переконання суду, діяв у відповідності та в межах Закону.           Відповідно до п.8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція №512/5), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.
Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.
Відповідно до матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2021 року винесена з порушенням строку, встановленого п.8 розділу ІІІ Інструкції, проте як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність процедурних недоліків не слугують обставинами, що позбавляють відповідача від обов`язку відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору та у випадку встановлення судом правомірності винесення постанови про стягнення виконавчого збору не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення виконавчого збору.          Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - без змін.
Керуючись ст..ст. 241, 242, 287, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -  
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 червня 2021 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       О.Є.Пилипенко 

Суддя:                                                                                 Я.Б.Глущенко          

                                                                                                    Я.М.Собків          

          Повний текст рішення виготовлено 20 липня 2021 року.