Справа № 146/69/21
Провадження № 22-ц/801/1307/2021
Провадження № 22-ц/801/1589/2021
Категорія: 20
Головуючий у суді 1-ї інстанції Скаковська І. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М., 
з участю секретаря судового засідання: Кузьменка Б. І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу керівника Тульчинської окружної прокуратури Хоменка П. Л., в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, Томашпільської селищної ради, на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Скаковської І. В. в залі суду в  смт. Томашпіль Вінницької області, повний текст якого складено 24 березня 2021 року, 
та апеляційну скаргу керівника Тульчинської окружної прокуратури Хоменка П. Л., в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, Томашпільської селищної ради, на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року, постановлену під головуванням судді Скаковської І. В. в залі суду в  смт. Томашпіль Вінницької області,
у цивільній справі № 146/69/21 за позовом ОСОБА_1 до Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай), 

встановив:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай).
23 лютого 2021 року позивач подав заяву про доповнення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 2,00 умовних кадастрових гектарів, виділену із земель переданих в колективну власність КСП «Дружба» с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області (а.с.18).
Позов мотивований тим, що з 29 червня 1985 року по 21 лютого 1996 року він був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» с. Пилипи – Борівські Томашпільського району Вінницької області. Після реформування сільгосппідприємства, він був виведений із членів і був змушений поїхати на заробітки, де працював на різних підприємствах. Через деякий час він намагався оформити документи на право власності на земельну частку (пай), але коли він звертався в сільську раду і земельний відділ, то йому відповідали, що в списках членів КСП на розпаювання його немає і сертифікат на право на земельну частку (пай) на його ім`я не виписувався і не видавався.
В даний час він повторно звернувся в сільську раду про перегляд списків членів КСП на яких нараховані земельні частки, і виявив, що на підставі державного акту на право колективної власності і на землю серії ВН № 000012 від 25.12.1995 був внесений до списку громадян – членів КСП значився під № 591.
Позивач вважаючи, що його право було порушено звернувся із даним позовом в суд.
Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року позов задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,00 умовних кадастрових гектарах із земель сільськогосподарського призначення державної власності розташованих на території Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади Вінницької області.
Ухвалою Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року задоволено заяву адвоката Щетніцького В. С., який дії в інтересах ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року.
Виправлено описку в резолютивній частині другого абзацу рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року у вказаній цивільній справі, а саме з «державної» на «комунальної», все інше за текстом. 
Вказані рішення та ухвала оскаржені в апеляційному порядку Тульчинською окружною прокуратурою в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, Томашпільської селищної ради.
Керівник Тульчинської окружної прокуратури в апеляційній скарзі на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року просить його скасувати через невідповідність вимогам чинного законодавства і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції в порушення вимог процесуального законодавства не вирішено питання щодо складу осіб, які мають брати участь у розгляді справи, і цей недолік не може бути виправлений у суді апеляційної інстанції. Так, згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позови громадян, повязанні з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі. Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області є органом уповноваженим державою на розпорядження землями сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності на території Вінницької області. За таких обставин, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області мало бути належним відповідачем у вказаній справі, оскільки Томашпільська селищна об`єднана територіальна громада згідно з чинним законодавством не наділена повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського признання державної власності. Оскільки питання щодо затвердження розміру земельної частки (паю) та видачі сертифікату належить до компетенції районної державної адміністрації, то остання мала б бути залучена до участі у справі в якості відповідача (співвідповідача). Водночас, позивач не зазначив відповідачем по справі відповідну районну державну адміністрацію.
У апеляційній скарзі, поданій на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року про виправлення описки в рішенні цього ж суду від 18 березня 2021 року, скаржник посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, порушення місцевим судом норм процесуального права, просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що підтверджуючих даних помилковості зазначення в судовому рішенні визначення щодо форми власності, позивач не надав як під час розгляду справи, так і при поданні заяви про виправлення описки (виходячи із змісту оскаржуваної ухвали), вимоги представника позивача фактично зводяться до зміни резолютивної частини рішення. 
У строк, встановлений апеляційним судом, учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористалися.
В судовому засіданні прокурор Кравчук О. Л. вимоги апеляційних скарг підтримав та просить їх задовольнити.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість проведення судового розгляду у відсутність осіб, які не з`явилися. 
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг дійшов до наступних висновків.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив, зокрема із того, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, а на час отримання КСП «Дружба» с. Пилипи- Борівські Томашпільського району Вінницької області державного акту на право колективної власності на землю серії ВН № 000012 від 25.12.1995, позивач був членом КСП, тому, на підставі пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 набув право на земельну частку (пай) в землях, що перебувають в колективній власності.
Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року, місцевий суд дійшов висновку, що під час ухвалення цього рішення, було допущено описку, а саме, неправильно вказано в резолютивній частині другого абзацу «державної власності», замість правильної «комунальної власності», тому вказана описка підлягає виправленню.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувані рішення та ухвала суду першої інстанції не відповідають.
Судом встановлено, що згідно з копією трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 29.06.1985 був прийнятий в члени колгоспу «Дружба» с. Пилипи - Борівські та 21.02.1996 був виведений із членів колгоспу «Дружба» с. Пилипи- Борівські (а.с.4).
З копії державного акта на право колективної власності на землю серії ВН № 000012 встановлено, що даний державний акт видано колективному сільськогосподарському підприємству «Дружба» с. Пилипи - Борівські Пилипи-Борівською сільською радою народних депутатів Томашпільського району Вінницької області у тому, що вказаному власнику передається у колективну власність 1431,11 гектарів землі в межах згідно з планом. Землю передано у колективну власність для сільськогосподарського використання відповідно Пилипи-Борівської сільської ради народних депутатів від 20 жовтня 1995 року 6 сесії 22 скликання (а.с.5-6)
Як встановлено із списку громадян – членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства ОСОБА_1 в даному списку значиться (а.с.7).
Середній розмір земельної частки (паїв) по Пилипи-Борівській сільській раді становить 2,00 га, що підтверджується листом відділу у Томашпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 14 січня 2021 року (а.с.8).
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частини першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.
Відповідно до пункту 4 цього указу розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією.
Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (пункт 5 Указу № 720/95).
Разом з тим відповідно до частини першою статті 17 ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.
Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України (набрав чинності 01 січня 2002 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з пунктом 12 Перехідні положення ЗК України (на час набрання ним чинності) до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.
Відповідно до повноважень, визначених у статті 122 ЗК України, саме районні державні адміністрації з 01 січня 2002 року до 31 грудня 2012 року були розпорядниками земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, в тому числі земель запасу відповідної сільської ради.
Згідно із Законом України від 06 вересня 2012 року № 5245-VI Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності з 01 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.
Відповідно до частини четвертої статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Згідно з підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 333 від 29 вересня 2016 року, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань: розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
Отже у спорах, пов`язаних із паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), відповідачами в таких справах є зокрема КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 07 квітня 2020 року у справі № 548/900/19 (провадження №61-17558св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 351/696/17 (провадження № 61-1387св17), від 09 грудня 2020 року у справі № 143/1243/18 (провадження № 61-9283св19), від 14 січня 2021 року у справі № 530/136/19 (провадження № 61-497св20), та від 03 лютого 2021 року у справі № 132/3210/19 (провадження № 61-5177св20).
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади Вінницької області за захистом прав, які вважав порушеними, а саме щодо отримання земельної частки (паю), виділеної із земель переданих у колективну власність КСП «Дружба» с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Оскільки позивачем заявлено позов не до всіх належних відповідачів, суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 з цих підстав, так як висновки суду по суті вирішення спору мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.
Проте зазначених вимог суд першої інстанції не виконав.
Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції ухвалене за невідповідності висновків обставинам справи та з неправильним застосуванням норм процесуального права, отже, відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, його необхідно скасувати і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.
Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Як встановлено зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , позивач просив визнати за ним право на земельну частку (пай), виділену із земель переданих у колективну власність КСП «Дружба» с. Пилипи-Борівські Томашпільського району Вінницької області та нічого не зазначав щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) із земель державної чи комунальної форми власності. 
З поданої представником позивача – адвокатом Щетніцьким В. С. заяви про виправлення описок в рішенні суду вбачається, що він просить внести зміни до резолютивної частини цього рішення.
Постановляючи ухвалу про виправлення описки, місцевий суд не навів мотивів, у чому саме полягала помилка, що її допустив суд, та вносячи зміни до резолютивної частини рішення щодо визнання права на земельну частку (пай) із земель сільськогосподарського призначення «державної» власності на визнання права на земельну частку (пай) із земель сільськогосподарського призначення «комунальної» власності суд не допустив описки, а фактично змінив власні висновки, що слугували підставами винесення рішення, при цьому викладені у заяві представника позивача обставини щодо виправлення описок суд не досліджував.
Крім того, в ухвалі не вказано, у чому саме полягала помилка, допущена судом, а лише констатовано, що наявна описка, яка підлягає виправленню.
За наведених обставин, ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року не можна вважати законною та обґрунтованою, оскільки при вирішенні вказаного питання судом порушено норми процесуального права, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню.
Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати за подання позовної заяви залишаються за позивачем, а за подання апеляційних скарг їх необхідно стягнути з позивача на користь скаржника.
Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційні скарги керівника Тульчинської окружної прокуратури Хоменка П. Л., в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, Тульчинської районної державної адміністрації Вінницької області, Томашпільської селищної ради, задовольнити.
Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову  ОСОБА_1 до Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай) – відмовити.
Ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1  про виправлення описки в рішенні Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1  до Томашпільської селищної об`єднаної територіальної громади про визнання права на земельну частку (пай) – відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Вінницької обласної прокуратури (код ЄДРПОУ 02909909, МФО 820172, розрахунковий рахунок: UA568201720343110002000003988) сплачений судовий збір: за подання апеляційної скарги на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 березня 2021 року в розмірі 1 261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп.; та за подання апеляційної скарги на ухвалу Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2021 року в розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 серпня 2021 року.

       Головуючий                                         Ю. Б. Войтко

       Судді:                                                            І. В. Міхасішин 

                                                 І. М. Стадник