Окрема думка суддів К. М. Пількова, Л. М. Лобойка,  Л. І. Рогач, І. В. Ткача 
до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 14.09.2021 
у справі №757/7499/17-ц (провадження № 14-88цс21)
 
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 14.09.2021 повернула на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справу за позовом Камерін Інвестментс ЛЛП (Camerin Investments LLP), Саннекс Інвестментс ЛЛП(Sunnex Investments LLP), Таплемон Інвестментс ЛЛП (Tamplemon Investments LLP), Берліні Комершіал ЛЛП (Berlinі Commercial LLP), Луміл Інвестментс ЛЛП (Lumil Investments LLP), Софінам Інвестментс ЛЛП (Sofinam Investments LLP) до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк»), Міністерства фінансів України, ОСОБА_1 , третя особа - Кабінет Міністрів України, про зобов`язання вчинити дії, за касаційною скаргою АТ КБ «Приватбанк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09.02.2017 та постанову Київського апеляційного суду від 10.06.2020, і за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України, в інтересах якого діє Департамент з питань судової роботи Міністерства юстиції України, на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09.02.2017, ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 20.04.2017 та постанову Київського апеляційного суду від 10.06.2020.
Ухвала Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду не обґрунтувала наявність підстави, передбаченої частиною п`ятою статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), для направлення справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з огляду на відсутність кількісного та якісного показників щодо вирішення спорів у подібних правовідносинах, відсутність відомостей про наявність проблеми невизначеності у вирішенні порушених колегією суддів перед Великою Палатою Верховного Суду правових питань. 
Велика Палата Верховного Суду вказала також, що при аналізі питань, які поставлені колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, вбачається, що по суті вони не містять виключної правової проблеми.
На підставі наведеного Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність у неї підстав для прийняття та розгляду цієї справи відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України.
З вказаною ухвалою Великої Палати Верховного Суду в цілому не погоджуємось з таких мотивів.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Серед основних засад (принципів) цивільного судочинства у частині третій зазначеної статті визначено розумність строку розгляду справи судом.
Наведений принцип включає також і принцип процесуальної економії цивільного судочинства, який передбачає, що суд, учасники судового процесу ефективно і економно використовують усі встановлені законом процесуальні засоби для правильного та оперативного вирішення справ з дотриманням строків.
Статтею 407 ЦПК України визначено, що касаційна скарга, зокрема, на ухвалу суду першої інстанції про забезпечення позову після її перегляду в апеляційному порядку має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття касаційного провадження у справі (пункт 3 частини першої статті 353, пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).
20.07.2020 ухвалою колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відкрила касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою АТ «КБ «Приватбанк», а 08.09.2020 - за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України та зупинила виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09.02.2017, залишеної без змін постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2020, до закінчення касаційного провадження у справі.
14.04.2021 ухвалою колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передала справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 403 ЦПК України з мотивів наявності у справі виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Мотивуючи вказану ухвалу, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказала на питання, пов`язані із застосуванням новели процесуального законодавства, викладеної в пункті 1 частини першої статті 365 ЦПК України (у редакції Закону України від                 15.01.2020 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», який набрав чинності 08.02.2020), а саме щодо наділення чи ненаділення нового учасника справи (третьої особи, залученої до участі у справі апеляційним судом) ретроспективним правом на оскарження судових рішень, що вважає новою актуальною правовою проблемою для права України, яка не була раніше відома ані практиці, ані науці цивільного процесу, та викликана саме запровадженням законодавчих змін до ЦПК України в січні 2020 року.
Так, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вказала, що виключна правова проблема полягає в  застосуванні нової правової норми, викладеної в пункті 1 частини першої                 статті 365 ЦПК України, що, на її переконання, має виключний та актуальний характер, полягає в розмежуванні застосування правил, закріплених у частині другій статті 352 ЦПК України та в пункті 1 частини першої статті 365 ЦПК України щодо ретроспективного та проспективного права на оскарження судових рішень.
Також, на думку колегії суддів, у цій справі виникло правове питання, чи вправі Кабінет Міністрів України як суб`єкт владних повноважень брати участь у судовому розгляді як самостійний учасник цивільного процесу, не маючи статусу юридичної особи, з огляду на вимоги статей 48, 52 ЦПК України у їх співвідношенні з правилами частини першої статті 37 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», а також щодо наявності правових підстав залучення уряду України до участі в цивільних справах, в яких стороною є АТ «КБ «Приватбанк».
Так, відповідно до частини п`ятої статті 402 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Разом з цим, за положенням частини шостої статті 403 ЦПК України якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.
Наведені положення надають підстави для висновку, що питання про те, чи містить справа, зокрема, виключну правову проблему, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, що, відповідно, є підставою для розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, вирішується нею на стадії вирішення питання про прийняття справи до свого розгляду.
У разі, якщо на цій стадії Велика Палата Верховного Суду визнає, що наведені у відповідній ухвалі про передачу справи підстави відсутні, не приймаючи до розгляду, повертає таку справу на розгляд відповідній колегії касаційного цивільного суду із зазначенням мотивів у відповідній ухвалі.
Натомість у разі, якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про наявність підстав для передачі та їх обґрунтування відповідним касаційним судом, справа підлягає прийняттю до розгляду Великою Палатою Верховного Суду.
Отже прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду свідчить про визнання нею наведених у відповідній ухвалі касаційним судом доводів обґрунтованими та такими, що становлять передбачені процесуальним законом підстави для здійснення розгляду справи, тому у цьому разі справа має бути розглянута Великою Палатою Верховного Суду.  
У цій справі ухвалою від 16.06.2021 Велика Палата Верховного Суду визнала мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021, обґрунтованими, прийняла справу до свого розгляду та призначила її розгляд на 29.06.2021 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Вважаємо, що колегія Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 14.04.2021 обґрунтувала наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, з чого та власне і виходила, приймаючи цю справу до свого розгляду. 
З огляду на наведене видається, що після прийняття справи до свого розгляду Велика Палата Верховного Суду не мала підстав для повернення справи на розгляд відповідній колегії Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 ЦПК України та мала розглянути цю справу відповідного до вимог процесуального закону.
 
Судді
 
Л. М. Лобойко  	Л. І. Рогач  	
К. М. Пільков  	                                    І. В. Ткач