Дата документу 11.08.2021 Справа № 334/7499/20

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
11 серпня 2021 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/7499/20
Провадження № 22-ц/807/2514/21

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року, в складі судді Коломаренко К.А., повний текст якого складено 09 квітня 2021 року, у справі за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району до ОСОБА_1 про повернення надмірно виплачених коштів,
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення надмірно виплачених коштів.
В обґрунтування позову зазначає, що на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району знаходиться справа по призначенню житлової субсидії відповідачеві – ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . 
Відповідач звернулась 13.06.2018 до позивача з заявою про призначення житлової субсидії, в якій було зазначено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміну у складі осіб, які зареєстровані чи фактично проживають), джерело доходу, переліку житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або послуг на суму, що перевищує 50 000,00 грн) він зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Разом із заявою відповідач надала декларацію про доходи, витрати осіб, які зареєстровані у будинку, куди входять – ОСОБА_1 (відповідач), ОСОБА_2 (чоловік відповідача), ОСОБА_3 (донька відповідача). 
На підставі заяви про призначення субсидії спеціалістами позивача були зроблені запити щодо зареєстрованих осіб за вказаною адресою. Відповідачем було повідомлено, що будинок АДРЕСА_1 , поділений на 2 домогосподарства з різними особовими рахунками, родичами не є, в домогосподарстві відповідача зареєстровано 3 особи. 
Рішенням про призначення субсидії від 01.08.2018 на підставі отриманих довідок відповідачу було розраховано субсидію на 5 місяців з травня 2018 по вересень 2018 включно, рішенням про призначення субсидії від 23.11.2018 призначено житлову субсидію з жовтня 2018 по квітень 2019 включно та розраховано субсидію на 5 місяців з листопада 2018 по березень 2019 включно щомісячно в сумі 670,25 грн. 
Згідно відповіді відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району м. Запоріжжя від 04.04.2019 за адресою: АДРЕСА_1 12.07.2018 був зареєстрований син відповідачки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим рішенням від 22.05.2019 було відмінено призначену субсидію. 12.06.2019 спеціалістом відповідача було зроблено перерозрахунок субсидії, сума якого склала з 01.11.2018 по 31.01.2019 до управління соціального захисту населення по Дніпровському району – 2010,75 грн., та з 01.02.2019 по 31.03.2019 до Мінсоцполітики – 1340,50 грн. Загальна сума надмірно сплачених коштів складає 3 351,25 грн. Відповідачу були направлені повідомлення від 01.07.2019 №03-07/4137 та 03-07/4136 про повернення коштів.
Ураховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Мінсоцполітики надмірно виплачених коштів у сумі 1 340,50 грн., а також на користь держави в особі управління соціального захисту населення по Дніпровському району – 2 010,75 грн., та судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

       В апеляційній скарзі зазначено, що за час з листопада 2015 року по червень 2018 року ОСОБА_1 особисто було подано три заяви про призначення житлової субсидії та декларації про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, в яких остання ставила підпис, погоджуючись з тим, що у разі зміни обставини, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміну у складі осіб, які зареєстровані (фактично проживають), зміна в переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплата послуг на суму, що перевищує 50тис грн.), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту.
У даному випадку отримувач субсидії ОСОБА_1 надала недостовірні дані про осіб, які входять до складу домогосподарства, умисно приховавши факти реєстрації свого сина 12.07.2018 за даною адресою, що суттєво вплинуло на призначення та розмір виплаченої субсидії. 

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що нею до Управління при поданні заяви про призначення субсидії надавалась інформація щодо реєстрації свого сина – ОСОБА_4 із зазначенням фактичного місця його проживання, а саме довідку з Запорізького міського військового комісаріату та розписки, в якій вказано про кількість фактично проживаючих осіб у житловому приміщенні. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивачу.

Відповідно до ч. 1  ст. 368 ЦПК України  справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових правовідносин;  про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
Згідно із  ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивачем не доведено того, що відповідач свідомо приховала або свідомо надала недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановленні права на субсидію і визначення її розміру, соціальний статус відповідача та її сім`ї. 
Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, оскільки він відповідає встановленим судом обставинам справи, які узгоджуються дослідженими ним доказами та нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.
Судом встановлено, що 13.06.2018 ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району з заявою про призначення житлової субсидії (а.с. 11).

Разом із заявою подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій відповідач зазначила, що вона проживає в будинку загальною площею 107,6 кв.м., опалювальна площа 107,6 кв.м., разом з нею зареєстровані та проживають ОСОБА_2 (чоловік), ОСОБА_3 (донька) (а.с. 12).

Розпискою від 13.06.2018 ОСОБА_1 повідомила, що будинок АДРЕСА_1 поділено на 2-х господарів з роздільними особовими рахунками, в родинних зв`язках не перебувають (а.с. 13).

Відповідно до акту №2028 від 17.07.2018 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, головним державним соціальним інспектором Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району обстежено місце проживання ОСОБА_1 та встановлено, що в будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 14).

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг по Дніпровському району від 19.06.2018 за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 13).

Згідно рішення Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району від 01.08.2018 відповідачеві призначено житлову субсидію з травня 2018 по вересень 2018 включно, розраховано субсидію на 5 місяців – з травня 2018 по вересень 2018 включно щомісячно в сумі 0,00 грн. (а.с. 15).

Рішенням Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району від 23.11.2018 відповідачеві призначено житлову субсидію з жовтня 2018 по квітень 2019 включно, розраховано субсидію на 5 місяців – з листопада 2018 по березень 2019 включно щомісячно в сумі 670,25 грн. (а.с. 16)

Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг по Дніпровському району від 04.04.2019 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані, зокрема ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – з 12.07.2018 (а.с. 17).

Рішенням від 22.05.2019 було відмінено призначену субсидію з квітня 2019 (а.с. 18). 
12.06.2019 спеціалістом відповідача було зроблено перерахунок субсидії, сума якого склала з 01.11.2018 по 31.01.2019 до управління соціального захисту населення по Дніпровському району – 2010,75 грн., та з 01.02.2019 по 31.03.2019 до Мінсоцполітики – 1340,50 грн.. Загальна сума надмірно сплачених коштів складає 3 351,25 грн. (а.с. 19).

01.07.2019 ОСОБА_1 були направлені повідомлення про повернення коштів, згідно яких остання зобов`язана повернути переплачену суму грошової субсидії (а.с. 20), доказів вручення вказаних повідомлень відповідачу суду не надано.

Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

При цьому, положеннями статті 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Відповідно до пункту 2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 ( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, що проживають у житлових приміщеннях (будинках)..

Згідно з пунктом 3 Положення призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Відповідно до пункту 7 Положення за наявності умов, зазначених у пункті 6 цього Положення, житлову субсидію може бути призначено за рішенням комісії виходячи з конкретних обставин, що склалися, крім випадку, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 цього Положення. Рішення про призначення (відмову в призначенні) житлової субсидії в таких випадках приймається комісією на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Із змісту пункту 9 Положення вбачається, що житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства. До складу домогосподарства включаються особи, що зареєстровані і фактично проживають в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії. Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія. За рішенням комісії доходи членів домогосподарства, які зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), але фактично за даною адресою не проживають, в сукупний дохід домогосподарства не враховуються. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці десятому пункту 7 цього Положення, і не може поширюватися на випадок, визначений в абзаці третьому цього пункту.

Пунктом 12 Положення передбачено, що субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг призначається на основі середньомісячного сукупного доходу осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні.

Обов`язок щодо надання достовірної інформації про доходи зареєстрованих у квартирі осіб з метою отримання субсидій у відповідності до пункту 13 Положення покладено на отримувача субсидій.

Відповідно до пункту 22 Положення за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, зокрема, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії та на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином до державного бюджету.
Посадові особи, винні у надмірному перерахуванні (виплаті) житлової субсидії, несуть відповідальність згідно із законом.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Тобто, механізм повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ( ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано жодного доказу, що ОСОБА_1 приховувала факт реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , інших осіб, та діяла недобросовісно.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач не мала наміру умисно повідомляти позивачу завідомо неправдиві відомості щодо місця проживання свого сина. 

З матеріалів справи вбачається, що на час звернення ОСОБА_1 13 червня 2018 року, її син ОСОБА_4 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а саме 21 березня 2017 року (а.с. 17). 

ОСОБА_4 знову був зареєстрований за вказаною адресою 12 липня 2018 року, після чого 17 липня 2018 року головним державним соціальним інспектором Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району обстежено місце проживання ОСОБА_1 та встановлено, що в будинку зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та 01 серпня 2018 року прийнято позитивне рішення про призначення субсидії.

Крім того, суд звертає увагу, що у заяві про призначення субсидії від 2015 року ОСОБА_1 повідомляла про те, що ОСОБА_4 зареєстрований, але не проживає, а згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.06.2018 року ОСОБА_4 з 21.03.2017 року знятий з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 (а.с.13).

За таких обставин, у діях відповідача (набувача субсидії) відсутні ознаки недобросовісності, а протилежне не було доведено позивачем у передбачений законом спосіб. 

Законодавець пов`язує повернення надмірно отриманих коштів наданих у вигляді житлової субсидії саме з недобросовісністю набувача, яку згідно зі ст.. 81 ЦПК України має довести позивач.
Ураховуючи викладене, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши повно та всебічно наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору повно дослідив обставини справи та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів в обґрунтування доводів про безпідставність набуття відповідачем грошових коштів.

Інших належних, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. 

До того ж, докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування, тому апеляційну скаргу у відповідності до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району залишити без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2021 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 11 серпня 2021 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова