ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 547/1247/20  Номер провадження 22-ц/814/1363/21	Головуючий у 1-й інстанції Самойленко Л. М.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : Обідіної О.І. 
Суддів : Карпушина Г.Л., Прядкіної О.В.,
За участю секретаря Кальник А.М.
Розглянула в порядку спрощеного провадження, в судовому засіданні у м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу  ОСОБА_1  в інтересах ОСОБА_2  на рішення Семенівського районного суду Полтавської області, в складі судді Самойленко Л.М., від 14 квітня 2021 року, дата виготовлення повного тексту рішення 16 квітня 2021 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа територіальний сервісний центр МВС №5347 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області про зняття арешту з рухомого майна,

В С Т А Н О В И Л А : 

В грудні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів про зняття арешту, в якому просив зняти арешт з належного йому транспортного засобу – автомобіля ВАЗ 21061,білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 накладений Семенівським РВ ДВС Полтавської області 23.01.2008.
 Позовна заява обґрунтована тим, що в листопаді 2020 року позивач ОСОБА_2 надав довіреність ОСОБА_3 на розпорядження вищевказаним автомобілем, в тому числі і з правом його подальшого переоформлення.
Разом з тим, ОСОБА_3 не зміг переоформити автомобіль, оскільки ТСЦ МВС №5347 було повідомлено, що згідно регіональної бази АІС «Автомобіль» на транспортний засіб ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_2 в межах примусового виконання Семенівським РВ ДВС Полтавської області накладеного арешт, разом з тим підтверджуючи матеріали щодо накладення арешту знищені в установленому законодавством порядку, після зберігання протягом 3-ох років.
Накладений арешт, який продовжує залишатись навіть за межами знищеного виконавчого провадження, позбавляє позивача як власника вільно розпоряджатися належним йому автомобілем, в тому числі здійснювати заходи по його реалізації. 

Рішенням Семенівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмова в задоволенні позову обґрунтована невірно обраним позивачем захистом свого права, оскільки позивач, як власник майна, на яке накладено арешт, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно.

Не погодившись з вказаним рішенням адвокат Грущенко С.Г. в інтересах ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Зокрема вказує, що відповідачем не надано документів щодо законності накладення арешту на транспортний засіб, а повідомлення про стягнення з ОСОБА_2 згідно постанови Полтавського ТВ Середньодніпровського Басейного управління №5713 від 17.11.2005 на користь держави 51 грн. та збитків - 145 грн. по ВП №17259095, жодним чином не підтверджує, що саме по цьому виконавчому провадженню накладено арешт на належне позивачу майно.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) від 30.01.2001 року ОСОБА_2 є власником транспортного засобу марки ВАЗ, модель 21061, рік випуску 1997, реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (коляска) № НОМЕР_5 , колір білий, тип транспортного засобу легковий седан-В.
Відповідно до довіреності виданої власником ОСОБА_2 25.11.2020, останній уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися належним йому автомобілем, в тому числі знімати, ставити на облік, продати та інше.
Проте ОСОБА_3 не зміг реалізувати своє право на розпорядження транспортним засобом внаслідок існування обтяжень щодо нього. 
Так, згідно листа Територіальному сервісному центрі МВС № 5347 (смт Семенівка) № 31/16-20-Л-113 від 25.11.2020 на даний транспортний засіб ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно регіональної бази АІС "Автомобіль" накладений арешт Семенівським РВ ДВС Полтавської області вих. № 295 від 23.01.2008. Підтверджуючі матеріали, згідно яких було накладено арешти, зберігаються протягом 3 років, після чого знищуються в установленому законом порядку.
Відповідно до листа начальника Семенівського РВ ДВС Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Чекальського С.Б., згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що відносно громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виконавчі провадження не відкривалися, а тому арешти на його майно не накладалися.
Відповідно до листа начальника Семенівського РВ ДВС Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Чекальського С.Б., надати інформації щодо накладення арешту на транспортний засіб ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 станом на 20.01.2021 року (вих. № 295 від 23.01.2008 року) відділ не має можливості, оскільки у запиті не вказано номер виконавчого провадження за яким необхідно провести обшук та перевірку в Автоматизованій системі виконавчих проваджень для надання більш детальної інформації. Крім того, якщо питання стоїть щодо виконавчих проваджень за 2008 рік, то у відповідності до вимог розділу ХІ "Знищення справ та виконавчих проваджень", "Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців" затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5 строк зберігання виконавчих проваджень становить 3 роки. На даний час всі виконавчі провадження 2008 року знищені в установленому законом порядку.
В подальшому, на запит суду начальник Семенівського РВ ДВС Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Чекальський С.Б. повідомив, що 07.02.2016 до Семенівського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшла постанова Полтавського ТВСередньодніпровського Басейного управління №5713 від 17.11.2005 про стягнення на користь держави 51 грн. та збитків - 145 грн. по ВП №17259095. Доказів щодо накладення арешту на майно боржника згідно даних автоматизованої системи не має. Перевірити факт повного виконання вищевказаного провадження, а також накладення арешту не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено у законний спосіб, у зв`язку з закінченням строку зберігання (3 роки).
Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна на ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 відсутні обтяження щодо рухомого майна 

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку щодо невірно обраного позивачем способу захисту, оскільки останній мав подати позов про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту, що передбачено ст. 60 (вірно ст. 59) ЗУ «Про виконавче провадження». 
Колегія суддів не може повністю погодитись з вказаним висновком суду з огляду на наступне. 
Положенням ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю .
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. 
Так, позивачем доведено і це вбачається з матеріалів справи, що він згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 є власником транспортного засобу автомобіля ВАЗ 21061,білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 .
Вказане право власності ніким не оспорюється, не ставиться під сумнів іншою особою, право установчі документи на автомобіль не втрачені та не знищені, а відтак судового захисту у спосіб звернення до суду з вимогами порядку ст. 392 ЦК України - позивач не потребує. 
На вказане не звернув належної уваги суд першої інстанції, який прийшов до помилкового висновку про необхідність захисту інтересів позивача у спосіб визнання права власності на спірний автомобіль та безпідставно залишив без задоволення вимоги про зняття арешту з належного позивачу автомобіля в порядку захисту ним свого права власності в розумінні ст. 391 ЦК України. 
Так, матеріалами справи доводиться, що належний ОСОБА_2 транспортний засіб ВАЗ 21061, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно регіональної бази АІС "Автомобіль" перебуває до даного часу під арештом, накладеним державним виконавцем Семенівським РВ ДВС Полтавської області ще в 2008році. 
За повідомленням представника РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, на автомобіль ВАЗ 21061, колір білий, номерний знак НОМЕР_1 накладено арешт Семенівським відділом виконавчої служби, що підтверджується карткою арешту транспортного заходу.
У зв`язку з перебуванням належного позивачу автомобіля під арештом, останній був позбавлений можливості здійснити будь-які дії по його розпорядженню, в тому числі був позбавлений можливості передати його по довіреності та подальшій перереєстрації за новим власником.
За змістом п.15 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, реєстрація автомобіля за новим власником можлива лише після зняття з нього арешту.
На даний час виконавче провадження, в межах якого державним виконавцем був накладений арешт на автомобіль позивача, знищено.
Таким чином, в результаті існування протягом 13 років обтяження належного позивачу транспортного засобу (вже навіть поза межами знищеного виконавчого провадження) внаслідок втручання держави в особі державного виконавця Семенівського РВ ВДВС порушуються права особи на мирне володіння своїм майном. 
Так, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу є втручання держави в право на мирне володіння майном. 
За змістом наведеної норми, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
Відповідно до сталої практики ЄСПЧ напрацьовані та діють три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону – нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».
Враховуючи існування обставин, за яких власник майна ОСОБА_2 не може в повній мірі розпорядитись належним йому автомобілем, а також, що на даний час всі виконавчі провадження за 2008 рік знищені, про те залишаються діяти обтяження, накладені державним виконавцем в ході примусового виконання, вимоги позивача у визначений ним спосіб – шляхом зняття арешту з рухомого майна підлягають судовому захисту.
За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Семенівського районного суду Полтавської області від 14 квітня 2021 року скасувати.
Позов ОСОБА_2 до Семенівського районного відділу державної виконавчої служби Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа територіальний сервісний центр МВС №5347 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Полтавській області про зняття арешту з рухомого майна задовольнити. 
Зняти арешт з рухомого майна - автомобіля ВАЗ 21061, 1997 року випуску, кузов (коляска) № НОМЕР_5 , білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , який накладений Семенівським РВ ДВС Полтавської області (вих. №295 23.01.2008).
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 липня 2021року.

Судді : Обідіна О.І. Карпушин Г.Л. Прядкіна О.В.