ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 липня 2021 року           справа №200/6563/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі №200/6563/20-а  (суддя 1-ї інстанції Олішевська В.В. за позовом ОСОБА_1 до Бахмутсько Лиманського об`єднанного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездільяност, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                      ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
-зобов`язати відповідача зарахувати позивачу період роботи з 19.02.1990 року по 29.05.1990 року, з 29.05.1990 року по 07.02.1991 року, з 07.02.1991 року по 16.04.1991 року, з 16.04.1991 року по 29.10.1991 року, з 29.10.1991 року по 09.03.1993 року, з 16.03.1993 року по 16.04.1993 року, з 16.04.1993 року по 28.04.1993 року, з 16.05.1995 року по 04.09.1995 року, з 04.09.1995 року по 03.09.1996 року, з 03.09.1996 року по 28.03.1999 року, з 19.04.1999 року по 26.06.2000 року, з 26.06.1990 року по 02.08.2003 року, з 15.12.2005 року по 26.03.2008 року, з 31.01.2011 року по 03.02.2011 року, з 04.02.2011 року по 04.09.2011 року, з 26.09.2011 року по 01.12.2014 року при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно до п. а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення;
-зобов`язати Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити та виплатити недоотриману пенсію за віком позивачу в період з дати звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення до прийняття рішення по справі; 
-визнати протиправною бездіяльність Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині не зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 16.03.1993 року по 28.04.1994 року включно при розгляді заяви щодо призначення  пенсії за віком на пільгових умовах згідно до пункту а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення,
-зобов`язати відповідача зарахувати до загального та пільгового стажу позивача період роботи з 16.03.1993 року по 28.04.1994 року відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.
В обґрунтування позову зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Однак, відповідач від 10.03.2020 року відмовив у призначенні пенсії.
Відмова вмотивована тим, що на момент звернення позивач має загальний стаж роботи 21 рік 05 місяців 06 днів. Не враховано до пільгового стажу  період роботи з 16.03.1993 року по 28.04.1994 року, оскільки  в наказах на прийом та звільнення відсутні дати. 
Позивач вважає відмову протиправною, зазначає, що рішенням Конституційного суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 передбачено застосування приписів ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIIІ. 
Отже на теперішній час діє норма абзацу першого пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». 
Також відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу періоди роботи з 16.03.1993 року по 28.04.1994 року на підставі уточнюючої довідки з невідомих причин. При цьому ДП «Артемвугілля» зареєстровано на підконтрольній українській владі території, у зв`язку з чим повинна бути врахована при призначенні пенсії. 
Відповідач просив відмовити в задоволенні позову, зазначив, що 19.02.2020 року позивач звернувся відповідно до Закону України  «Про звернення громадян» із заявою у довільній формі з питань щодо причин відмови у прийнятті документів для призначення пенсії. Відповідно до  Порядку № 22-1 пенсія призначається на підставі відповідної заяви (додаток 3), з доданням необхідних документів. Є безпідставним посилання позивача на відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії управлінням не приймалось, а позивачу  надана відповідь на його звернення відповідно до ЗУ «Про зверення громадян».
Відповідач звертає увагу, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсію» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. 
Тобто, пенсія за віком на пільгових умовах призначається за Списком № 1 та № 2 виключно у відповідності до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Оскільки відповідач в категоричній формі  відмовився оформити від позивача заяву про призначення пенсії відповідно до Порядку №22-1, позивач звернувся з заявою про призначення пенсії згідно ЗУ «Про звернення громадян».
До спірних правовідносин повинні застосовуватися норми п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» відповідно до рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року, тому що позивач працював  за Списком №1 та отримав відповідний стаж роботи для призначення пенсії на пільгових умовах до 01.04.2015 року. Та досяг віку, передбаченого п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Відповідач протиправно відмовився приймати уточнюючу довідку за період роботи з 16.03.1993 року по 28.04.1994 року, оскільки ДП «Артемвугілля» має юридичну адресу на території населеного пункту, який підконтрольний українській владі.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 є громадянином України (а.с. 5-8), взятий на облік як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з м. Горлівки Донецької області до м. Бахмут Донецької області (а.с. 17).
ОСОБА_1 19.02.2020 року звернувся до Бахмутсько Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою, відповідно до якої просив надати письмову відповідь про причини не прийняття документів для призначення пенсії (а.с. 54). 
Листом від 10.03.2020 року № 155/Н-1901-02 Бахмутсько Лиманське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивача, що пунктом 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення чоловіками 50 років і за стажу роботи не менше 25 років, з них не менше як 10 років на таких роботах. 
Працівники, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 (чоловіки 10 років), але які мають не менше половину стажу на таких роботах (чоловіки не менше як п`ять років), за наявності передбаченого загального страхового стажу роботи за віком на пільгових умовах призначається із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058: чоловікам на один рік за кожний повний рік такої роботи.
За відсутності стажу роботи (25 років) пенсія за віком на пільгових умовах в період звернення з 01.04.2019 року по 31.03.2020 року призначається за наявності у чоловіків на дату досягнення встановленого віку страхового стажу не менше 22 років 6 місяців. 
Також у листі зазначено, що для визначення права на пенсію за віком відповідно до статті 114 Закону № 1058 позивачем надано трудову книжку та індивідуальні відомості про застраховану особу.
В трудовій книжці наявні записи №№11-13 про роботу з 16.03.1993 року по 28.4.1994 року в наказах на прийом та звільнення відсутні дані, що є порушенням пункту 2.2 та п. 2.21 Інструкції по порядок ведення трудових книжок, затвердженою наказом МПУ, МЮУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993 року, тому вказаний період не може бути враховано до страхового стажу до надання довідки про роботу.
Враховуючи вищезазначене, страховий стаж позивача за записами в трудовій книжці та за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу, складає 21 рік 05 місяців 06 днів (врахований по дату сплати страхових внесків по 30.06.2014 року), що не достатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 (а.с. 28).
Зазначений лист отриманий позивачем 10 березня 2020 року (а.с. 52-53).
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що позивач до Бахмутсько Лиманського управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не звертався, у зв`язку з чим відповідачем не приймалося рішення про відмову у призначення пенсії, відповідь від 10.03.2020 року № не є таким рішенням, нею  відповідач повідомив позивача про підстави призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі частини першої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058)  заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно частини другої статті 44 Закону №1058 заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок 22-1).
Відповідно до пункту 1.1 Порядку 22-1 заява про призначення пенсії непрацюючим громадянам і членам їх сімей подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації), або законним представником відповідно до законодавства за місцем проживання (реєстрації) заявника.
Згідно пунктів 1.6, 1.7 Порядку № 22-1 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.
Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви(…)
Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 
2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення;
3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4до Положення); 
4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 
5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 
6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним упункті 1.3розділу І цього Порядку).
Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Згідно пункту 4.2. Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
На підставі пункту 4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Аналіз наведених норм свідчить, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
Як свідчать матеріали справи позивач звернувся до управління з заявою від 19.02.2020 року довільного змісту, в якій просив надати письмову відповідь про причини не прийняття документів для призначення пенсії. При цьому позивач не просив призначити йому пенсію, не вказував вид пенсії, який він просить призначити. До заяви, як свідчить відповідь пенсійного фонду, було додано тільки трудова книжка та індивідуальні відомості про застраховану особу.
Таким чином, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії за віком відповідно до вимог статті 44 Закону №1058, та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак відповідач не мав підстав для прийняття рішення як про призначення пенсії, так і про відмову в призначенні пенсії.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 19 квітня 2018 року у справі №601/198/16.
Тому, з огляду на зміст заяви ОСОБА_1 відповідачем надано позивачу роз`яснення норм пенсіонного законодавства відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян».
Між тим, суд звертає увагу відповідача, що за умови звернення позивача до управління ПФУ з відповідною заявою про призначення пенсії за віком, пенсійний орган зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.
Доводи позивача, що відповідач в категоричній формі  відмовився оформити від позивача заяву про призначення пенсії відповідно до Порядку №22-1, тому позивач звернувся з заявою про призначення пенсії згідно ЗУ «Про звернення громадян» є безпідставними та такими, що не підтверджуються жодними належними доказами.
Є неприйнятними твердження позивача, що відповідач відмовився приймати уточнюючу довідку, видану ДП «Артемвугілля»  за період роботи з 16.03.1993 року по 28.04.1994 року, оскільки ці твердження спростовуються встановленими обставинами, зокрема, як свідчить відповідь управління ПФУ від 10.03.2020 року, позивачем до заяви від 19.02.2020 року про надання роз`яснення надано тільки трудова книжка та індивідуальні відомості про застраховану особу.
Суд не надає оцінки щодо необхідності  застосування до спірних відносин норм  п. «а» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» відповідно до рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 року, як просив в позовній заяві   ОСОБА_1 , також не надає оцінки можливості зарахування до пільгового та страхового стажу позивача певних періодів його роботи, оскільки така оцінка за відсутності належного звернення позивача з відповідною заявою та документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та відсутності відповідного рішення пенсійного органу про призначення (відмову в призначенні) пенсії, є передчасною.
Підсумовуючи викладене суд погоджує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення в цій частині є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктами 3,8, частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі №200/6563/20-а – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року по справі №200/6563/20-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 12 липня 2021 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 12  липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                  І.Д. Компанієць

Судді                                                                                           А.В. Гайдар

                                                                                                                    Е.Г. Казначеєв