УХВАЛА

13 серпня 2021 року 
м. Київ

Справа №  905/140/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова   Є.   В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,
розглядаючи матеріали касаційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 (колегія суддів: Медуниця О. Є., Гребенюк Н. В., Чернота Л. Ф.) і рішення Господарського суду Донецької області від 16.03.2021 (суддя Аксьонова К. І.) у справі
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про стягнення плати за користування вагонами у сумі 35 866,80 грн, збору за зберігання вантажу у сумі 109 391, 76 грн, збору за охорону вантажу у сумі 5 049, 62 грн, всього 150   308,   18   грн,
ВСТАНОВИВ:
15.06.2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" звернулося із касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 (повний текст підписаний 07.06.2021) і рішення Господарського суду Донецької області від 16.03.2021.
Касаційна скарга не відповідала вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з чим ухвалою від 29.07.2021 її було залишено без руху, а саме скаржник мав вказати яку саме конкретну, чітко визначену норму матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) неправильно застосовано або порушено судами попередніх інстанцій, в чому полягає саме неправильне застосування або порушення даної норми права, і який саме з чотирьох наведених випадків, передбачених частиною другою статті 287 ГПК України, наявний щодо цієї норми права в даному випадку. 
Ухвалу суду касаційної інстанції від 29.07.2021 отримано скаржником 02.08.2021, що підтверджується інформацією з офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» про вручення поштового відправлення за трек-номером 0101616414616.
10.08.2021 скаржником на виконання вимог цієї ухвали направлено до суду документи щодо усунення недоліків, які передані головуючому 12.08.2021. 
Зважаючи на те, що скаржником вимоги ухвали виконані в строк встановлений відповідною ухвалою, колегія суддів приходить до висновку про те, що скаржник усунув недоліки повністю.
З огляду на те, що скаржником усунуто недоліки касаційної скарги в строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день її подання та є такою, що відповідає вимогам статті 290 ГПК України.
Дослідивши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
Згідно з пунктом 1 частини п`ятої статті 12 ГПК України справа, що розглядається, є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (100 х 2270,00 грн).
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 ГПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 287 ГПК України, учасники справи мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині 3 цієї статті.
Зокрема, пунктом 2 частини третьої цієї статті визначено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм статті 46 Статуту залізниць України та пункту 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах, що є підставою касаційного оскарження відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України
З огляду на те, що справа є малозначною скаржник вказує, що відповідно до підпунктів "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для скаржника, оскільки:
1) у судах першої та апеляційної інстанцій розглядаються 130 подібних позовних заяв про стягнення додаткових зборів і плат за затримки вантажу на станції призначення;
2) відсутня однакова та стала судова практика щодо обчислення терміну безоплатного зберігання вантажу, що підтверджується наявністю різних позицій судів апеляційної інстанції, зокрема, у справах № 905/1693/20 та № 905/107/21;
3) визначення порядку обчислення терміну безоплатного зберігання вантажу у цій справі впливає на правовідносини залізниці з іншими вантажоодержувачами.
Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до підпунктів "а", "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України наявні підстави для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.
Відповідно до частини четвертої статті 301 ГПК України перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження. 
Відповідно до частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Керуючись статтями 8, 234, 287, 288, 290, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Відкрити касаційне провадження у справі № 905/140/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 03.06.2021 і рішення Господарського суду Донецької області від 16.03.2021.
2. Призначити до розгляду касаційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
3. У разі якщо учасники справи скористаються наданим статтею 295 ГПК України правом подання відзиву на касаційну скаргу до суду касаційної інстанції, такий відзив та докази надсилання його копій і доданих до нього документів іншим учасникам справи, має бути поданий до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016) у строк до 08   вересня 2021 року.
4. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя                                                                                          Є. В. Краснов

Суддя                                                                                          Г. М. Мачульський 

Суддя                                                                                          В. Ю. Уркевич