Справа № 408/2025/17-ц 
Провадження № 22-ц/810/588/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2021 року                                                       м. Сєвєродонецьк   
      
Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                        Стахової Н.В.
суддів:                         Карташова О.Ю., Луганської В.М.
учасники справи: позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»
на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 17 травня 2021 року, ухваленого Біловодським районним судом Луганської області у складі: судді Булгакової Г.В. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк», Банк) звернулось із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 56040,09 грн, який мотивувало тим, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до укладеного договору № б/н від 19.03.2004 отримала кредит у розмірі 2500 грн у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 31.01.2017 за нею утворилась заборгованість в сумі 56040,09 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та судові витрати в сумі 1600 грн.
Відповідач з метою отримання банківських послуг підписав заяву разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що викладено на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ та складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідач в порушення умов кредитного договору не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.
Оскільки відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з нього заборгованість за кредитним договором № б/н від 19.03.2004 в сумі 56040,09 грн, з яких: 5177,84 грн - заборгованість за кредитом, 44417,48 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 грн – заборгованість за пенею та комісією, 500 грн – штраф (фіксована частина), 2644,77 грн – штраф (процентна складова), судові витрати у розмірі 1600 грн.
Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 17 травня 2021 року позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.
Стягнуто на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 19.03.2004 у вигляді заборгованості за кредитом у розмірі 5177,84 грн, судовий збір у розмірі 148 грн.
       В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у Постанові № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» передбачено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Виписка про рух коштів за рахунком може надаватися власникові рахунку в банку, надсилатися поштою, електронною поштою, у вигляді текстового повідомлення на мобільний телефон, через банкомат тощо. Судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 356/1635/16ц, від 28.03.2019 у справі № 428/2873/17, від 06.02.2018 у справі № 755/2720/16ц, від 17.04.2019 у справі № 666/388/16ц. При цьому не може бути взята до уваги постанова ВП ВС від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, оскільки вказана позиція висловлена в конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погоджені між сторонами у належний спосіб. Відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитом, суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки. Необхідність сплати відсотків кредитору передбачена ст. 169 Кодексу європейського договірного права – акта міжнародної приватно – правової уніфікації, одного з основних європейських кодексів цивільного права. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 56040,09 грн, тобто ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 * 100 = 227000 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.
Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводився без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків, пені, комісії та штрафів за користування кредитом.
Таким чином, перевіряючи правильність рішення суду в оскаржуваній частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за процентами, пенею, комісією та штрафами за користування кредитом, Луганський апеляційний суд не переглядає рішення суду першої інстанції в неоскаржуваній частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду в оскаржуваній частині відповідає.
Відповідно до ст. 368 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
З матеріалів справи вбачається, що 19.03.2004 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н у спосіб підписання анкети - заяви позичальником, за яким отримано кредит у розмірі 2500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» на підставі кредитного договору б/н, укладеного між банком та ОСОБА_1 останній були видані наступні картки:
19.03.2004 - картка № НОМЕР_1 з терміном дії 03/12;
15.09.2011 - картка № НОМЕР_2 з терміном дії 06/15;
15.09.2011 - картка № НОМЕР_3 з терміном дії 03/12;
16.05.2012 - картка № НОМЕР_4 з терміном дії 06/15.
З розрахунку заборгованості за договором б/н від 19.03.2004  вбачається, що станом на 31.01.2017  утворилася заборгованість у сумі 56040,09 грн, з яких: 5177,84 грн - заборгованість за кредитом, 44417,48 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3300,00 грн – заборгованість за пенею та комісією, 500 грн – штраф (фіксована частина), 2644,77 грн – штраф (процентна складова).
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
На підставі наданих позивачем доказів судом встановлено, що відповідач погодився з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складають договір про надання банківських послуг.
Як вбачається з заяви ОСОБА_1 про умови кредитування з використанням кредитної картки, яка підписана відповідачем, базова відсоткова ставка становить 3% в місяць, що складає 36% річних. 
Враховуючи, що термін дії кредитної картки -  06/15 року, з відповідача підлягає стягненню на користь відповідача заборгованість за процентами станом на 30.06.2015 року у розмірі 8406 грн 73 коп.
Що стосується доводів скарги в іншій частині про стягнення нарахованої Банком пені, комісії та штрафів, то колегія суддів зауважує наступне.
Пеня, яку просить стягнути позивач, почала нараховуватися після 14 квітня 2014 року, а суми штрафів позивачем нараховані під час подачі позову до суду, що суперечить Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».
Підставою, яка породжує обов`язок сплатити неустойку, є порушення боржником зобов`язання (ст. ст.610,611 ЦК України)
За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
На виконання зазначених вище положень розпорядженням № 1275-р від 02 грудня 2015 року затвердив перелік населених пунктів, на території яких проводиться антитерористична операція (АТО).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Згідно положень «Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» с. Новолимарівка входить у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Отже, на дані правовідносини розповсюджується дія  Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», яким банкам заборонено нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року.
Оскільки згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, вся пеня та штрафи нараховані за період після вказаної дати, то позов в цій частині задоволенню не підлягає як необґрунтований.
Не підлягає стягненню з відповідача і заборгованість з комісії, оскільки позивачем вказана заборгованість єдиною накопичувальною сумою.
У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення та ухвалення нового серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального прави.
Зважаючи на невірне вирішення справи судом першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, та скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами, пені/комісії та штрафів.
Оскільки відповідачка відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору (а.с.45), такі витрати компенсуються за рахунок держави, у зв`язку з чим судове рішення в цій частині не ухвалюється.
Керуючись ст. ст.367,376,382,384 ЦПК України, апеляційний суд,
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 17 травня 2021 року в оскаржуваній частині позовних вимог Акціонерного товариства комерційний Банк "Приватбанк" про стягнення з ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, пені, комісії, штрафів скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення
Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 заборгованості за процентами, пені, комісії, штрафів задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованої АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний Банк «ПриватБанк» (49094, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 50, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за процентами у сумі 8406 грн (вісім тисяч чотириста шість) грн 73 коп.
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний Банк "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_1 пені, комісії, штрафів відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Дата складення повного тексту постанови – 29 липня 2021 року.
Головуючий
Судді