ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" липня 2021 р.           Справа№ 910/16697/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників сторін:
від позивача:                     Нерода В.Ю. 
від відповідача:                     не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС"
на рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2021 (повний текст складено 03.02.2021)
у справі № 910/16697/20 (суддя Пукшин Л.Г.)
за позовом Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС"
про стягнення 4 613 743, 79 грн

                                                   В С Т А Н О В И В :

          Короткий зміст позовних вимог.

          В жовтні 2020 року Мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС"  про стягнення 4    613    743, 79 грн, з яких: 2  348  036, 62 грн - основна заборгованість; 23  364, 01 грн - інфляційні втрати; 1  050  460, 86 грн - 48 % річних від простроченої суми основної заборгованості; 787  845, 64 грн - проценти за користування товарним кредитом; 404 036, 66 грн - пеня; 69  206, 16 грн - витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 372/20/14 від 22.07.2019 в частині оплати поставленого товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.01.2021 позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" на користь Малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" заборгованість у розмірі 2 348    036 грн 62 коп.; пеню у розмірі 202  018 грн 33 коп.; інфляційні збитки у розмірі 23    364 грн 01 коп.; 48 % річних у розмірі 525    230 грн 43 коп.; проценти за користування товарним кредитом у розмірі 393  922 грн 82 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 69  206 грн 16 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріали справи не містять доказів повної сплати відповідачем основного боргу, а факт заборгованості відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не заперечується. При цьому судом прийнято до уваги заяву відповідача про зменшення розміру нарахованих позивачем пені, 48 % річних та процентів за користування товарним кредитом, та встановлено наявність обставин з якими закон пов`язує право суду на зменшення розміру штрафних санкцій на 50 % від заявленого позивачем розміру.

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.
          
Не погоджуючись з рішенням господарського суду міста Києва  від 27.01.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати згадане рішення суду в частині стягнення 202  018, 33 грн пені, 23 364, 01 грн інфляційних втрат, 525  230, 43 грн 48 % річних та 393  922, 82 грн процентів за користування товарним кредитом, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального, ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити загальний розмір штрафних санкцій, а саме пені, 48 % річних та 36 % процентів за користування товарним кредитом з 2  242  343, 16 грн до 224  234, 32 грн, тобто до 10 % від заявленого розміру. 

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу скаржник зазначає, що з врахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, слід дійти висновку про зменшення розміру штрафних санкцій, адже їх розмір майже тотожний із загальною сумою заборгованості. До того ж, за посиланням скаржника, ним частково виконано умови договору поставки.

Позивач подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а судове рішення - без змін. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. 
            
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 справу №910/16697/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Владимиренко С.В.
                          
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" залишено без руху; надано строк десять днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а також належних доказів надсилання копії апеляційної скарги Малому приватному підприємству Фірмі "Ерідон"    - листом з описом вкладення.
                  
18.03.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від        Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" надійшла заява про усунення недоліків, до якої додані квитанція № 181 від 15.03.2021 про сплату судового збору за подання апеляційної скарги    на    рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/16697/20 та належні докази надсилання апеляційної скарги на адресу позивача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС"    на рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/16697/20 та призначено її до розгляду на 21.04.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 розгляд справи відкладено на 28.04.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 у зв`язку з надходженням касаційної скарги Приватного підприємства "Стивідорна компанія "Херсонський морський термінал" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у даній справі,  зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" на рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/16697/20 до повернення матеріалів справи з Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду до Північного апеляційного господарського суду; матеріали справи № 910/16697/20 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.05.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства "Стивідорна компанія "Херсонський морський термінал" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 зі справи № 910/16697/20.

Матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суд 11.06.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2021 поновлено апеляційне провадження у справі №910/16697/20, справу №910/16697/20 призначено до розгляду на 21.07.2021.

Явка представників учасників справи
У судове засідання 21.07.2021 з`явився представник позивача, який заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні, а оскаржене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

У судове засідання 21.07.2021  представник відповідача не з`явився.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення учаснику справи.        

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12    ст. 270 ГПК України).

21.07.2021 від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю явки представника в судове засідання у звязку з його зайнятістю у розгляді іншої справи № 910/8992/19, що розглядається у господарському суді міста Києва.

Оскільки представник відповідача не надав суду жодних доказів на підтвердження наявності у нього поважних причин неявки в судове засідання, явка представників сторін не була визнана обов`язковою, вказане клопотання залишено судом без задоволення у зв`язку з відсутністю передбачених ч. 2    ст. 202 ГПК України    підстав для відкладення розгляду справи. Водночас суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.

Представник скаржника мав можливість за умови заявлення відповідного клопотання взяти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в порядку визначеному    ст. 197 ГПК України. Проте відповідного клопотання заявлено не було.

Наведені представником у клопотанні в обґрунтування відкладення розгляду справи доводи про неможливість його участі в судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду у зв`язку з його зайнятістю у цей же день в іншому судовому засіданні є безпідставними та відхиляються судом, оскільки відповідач, як юридична особа, не позбавлений права надавати повноваження на представництво своїх інтересів будь-якій кількості осіб та будь-якому іншому представникові, у тому числі безпосередньому керівнику, а нез`явлення в судове засіданні представників учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду у судовому засіданні (ч. 12  ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.

Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору поставки № 372/20/14 від 22 липня 2019 року, укладеного між  Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС"  та    Малим приватним підприємством фірми "Ерідон" (далі - постачальник, позивач) останнє взяло на себе зобов`язання поставити відповідачу як покупцю продукцію виробничо-технічного призначення, а покупець - прийняти та оплатити вартість такого товару.

Найменування, асортимент та кількість товару, який підлягає поставці за цим договором, зазначаються в додатках, які є його невід`ємною частиною (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.3. договору передбачено, що загальна вартість товару, що постачається за цим договором (ціна договору), визначається додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. договору. У випадку розбіжності даних у додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

Оплата товару, який постачається на умовах відстрочення оплати чи з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється покупцем, з дотриманням умов пунктів 3.2 та 3.5 цього договору 

Згідно з п. 3.2. договору визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті Покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі - «курс Міжбанку»). Для визначення «курсу Міжбанку» Сторони використовують дані, розміщені на веб-сайті http://minfm.eom.aa/currencv/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу Іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (Надалі - «Джерело курсу іноземних валют»).

За положеннями п. 3.3. договору оплата товару, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється покупцем на підставі рахунку на оплату, сформованого постачальником, з врахуванням умов пунктів 3.1. та 3.2. договору. Термін дії рахунку на оплату складає 3 (три) банківських дні, включаючи дату його оформлення, якщо інше не буде погоджено сторонами. У разі порушення строків оплати, визначених рахунком на оплату, зарахування платежів здійснюється постачальником, виходячи з курсу Міжбанку, встановленого на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника.

Відповідно до п. 3.4. договору оформлення видаткових накладних на товар, який постачається на умовах попередньої оплати, здійснюється за цінами, зазначеними в рахунку на оплату. У разі недотримання покупцем строків оплати товару, встановлених рахунком на оплату, оформлення видаткової накладної здійснюється за цінами, визначеними з дотриманням умов пунктів 3.2. цього договору, на момент надходження грошових коштів на банківський рахунок постачальника. 
Оформлення видаткових накладних на товар, який постачається на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків, здійснюється за цінами, визначеними на дату формування видаткової накладної з дотриманням умов пунктів 3.2. цього Договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що поставка товару здійснюється за умови дотримання покупцем строків та порядку оплати товару передбачених договором. В разі порушення покупцем строків чи порядку оплати товару, постачальник має право притримати поставку товару по договору в цілому до моменту усунення таких порушень. При порушенні покупцем порядку здійснення попередньої оплати на строк більше 14 (чотирнадцяти) календарних днів постачальник залишає за собою право відмовити покупцю в поставці товару умови попередньої (часткової) оплати якого були порушені покупцем.

За положеннями п. 5.3. договору перехід права власності на товар від постачальника до покупця, а також приймання товару по кількості та якості, здійснюється в момент передачі товару за видатковою накладною. Датою передачі товару є дата оформлення видаткової накладної, яка підписується представником покупця. Підпис представника покупця у видатковій накладній може бути завірений відтиском печатки покупця та свідчить про отримання товару покупцем:
по кількості - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної у видатковій накладній;
по якості - відповідно до показників та характеристик, зазначених у документах про якість та походження товару. 

Пунктом 6.1 договору встановлено, що за порушення умов цього договору винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки в порядку, передбаченому чинним законодавством та з урахуванням умов цього договору.

Крім відповідальності, встановленої п.6.1 цього договору покупець за несвоєчасну оплату товару сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення (п. 6.2 договору).

У разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати товару у відповідності до умов цього договору, покупець відповідно до  ст. 625 Цивільного кодексу України сплачує на користь постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48 % (сорок вісім відсотків) річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим  ст.625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені) (п. 6.7. договору).

Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 9.2. договору).

В п. 2 додатку № 372/20/14/01 від 22.07.2019 до договору погоджено, що загальна вартість товару складає 3 038 246, 71 грн, включаючи ПДВ.

Пунктом 3 додатку до договору передбачено, що оплата повної вартості товару, який постачається на умовах цього додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. договору поставки в наступному порядку:
20,00 % від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах попередньої оплати в строк до 31.07.2019.
Для проведення попередньої оплати покупець отримує у постачальника "Рахунок на оплату", термін дії якого складає 3 (три) банківських дні, враховуючи дату його оформлення.
80,00% від загальної вартості товару покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до    15.11.2019.

В п.п. 4, 5 додатку № 372/20/14/01 від 22.07.2019 до договору встановлено, що у разі відвантаження постачальником товару без отримання від покупця попередньої оплати, як це передбачено в п. 3 цього додатку, такий товар буде вважатись поставленим покупцю на умовах відстрочення оплати. У цьому разі, покупець зобов`язаний здійснити належний платіж в розмірі попередньої оплатити за такий товар в продовж 30 календарних днів з моменту його отримання за видатковою накладною.
У разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 30 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст.  536  та ч. 5 ст.  694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

На виконання умов зазначеного вище договору позивачем в серпні 2019 року поставлено відповідачу товар на загальну суму 2 987    109,90 грн, що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними:
-           №72913 від 01.08.2019 на суму 627 631,74 грн;
-           №73211 від 02.08.2019 на суму 989 609,40 грн;
-           №78134 від 20.08.2019 на суму 1 369    868,76 грн.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач посилався на те, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов`язань за договором здійснено лише часткову оплату товару на суму 601 627,10 грн згідно платіжного доручення № 803 від 26.07.2019.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно до п. 1  ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2  статті 712 ЦК України  передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі  ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1  ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до  ст. 525 ЦК України  одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не  допускається.

Матеріалами справи підтверджено наявність основного боргу відповідача у розмірі 2  348    036,62 грн. 

З врахуванням зазначеного вище, відсутності належних доказів на підтвердження погашення зазначеної заборгованості відповідачем, обґрунтованим є висновок місцевого господарського суду про задоволення позову в цій частині.

За приписами частини першої  статті 230 ГК України, пункту 3 частини першої  статті 611 ЦК України, у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

Статтею 610 ЦК України  передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 4  ст. 231 ГК України  у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2  ст. 343 ГК України  платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6.2 за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення.

Крім того, п. 6.8. договору передбачено, що нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п. 6  ст.232 Господарського кодексу України  не обмежується строком нарахування та припинявся в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій у відповідності до  ст. 259 ЦК України, продовжується до 3 років. При    цьому, вказаний пункт вважається двосторонньою угодою сторін цього договору про збільшення строків позовної давності та строків нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів).

З огляду на зазначене вище, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для стягнення пені у в сумі 404 036,66 грн, нарахованої за період з 16.11.2019 по 21.10.2020.

Окрім того, Північний апеляційний господарський суд погоджується з тим, що вимога позивача про стягнення 48 % річних, передбачених п. 6.7 договору у розмірі 1 050    460,86 грн та інфляційних втрат у розмірі 23  364,01 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. 

Тобто,  грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

Так само правомірним, вбачається висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів за користування товарним кредитом у розмірі 787845,64 грн, нарахованих за період з 16.11.2019 по 21.10.2019. 

Згідно з п. 5 додатку до договору у разі порушення покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару на строк більше 30 календарних днів, покупець, відповідно до вимог ст.  536  та ч. 5 ст.  694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого покупцем товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли товар підлягав оплаті за умовами цього додатку та закінчується днем повної оплати вартості отриманого товару.

Відповідно до  ст. 536 Цивільного кодексу України  за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного. Згідно з ч. 5  ст. 694 Цивільного кодексу України  якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до  статті 536 цього Кодексу  від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі відповідач просив зменшити розмір пені, 48 % річних та 36 % за користування товарним кредитом до 10 % з посиланням на те, що наявне значне перевищення розміру санкцій перед розміром збитків. 

Відповідно до  статті 233 ГК України  у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою  статті 551 ЦК України.

Аналіз приписів  статей 551 ЦК України,  233 ГК України  дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до частини третьої статті  13, частини першої статті  76, частини першої статті  78, частини першої статті  79 ГПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі  статтею 86 ГПК України  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18).

В частині заявлених до стягнення 48 % річних Північний апеляційний господарський суд у цьому зв`язку зважає на правову позицію, викладену в постанові Велика Палата Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, згідно із якою нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до  статті 625 ЦК України  є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до  статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

Відповідно до частини першої  статті 233 ГК України  у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до  статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням  конкретних обставин справи,  які мають юридичне значення,  та, зокрема,  зазначених вище  критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Враховуючи зазначене вище, ступінь виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, значний розмір основного боргу, співмірність інтересів сторін, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про зменшення заявлених до стягнення пені, річних та відсотків за користування товарним кредитом до 50 %. 

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини першої        статті 9 Конституції України        та беручи до уваги ратифікацію        Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР        Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року і Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття        Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV  (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині даної постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до    ст. 269 ГПК України   суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно    ст. 276 ГПК України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до    ст. 129 ГПК України    витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги у даній справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі №910/16697/20 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ АКТИВС".

Матеріали справи № 910/16697/20 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено - 26.07.2021. 

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                С.В. Владимиренко