Справа № 212/558/2012
Провадження № 22-ц/801/1683/2021
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бессараб Н. М.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2021 року	Справа № 212/558/2012	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                 Ковальчука О.В.,
суддів :                         Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,
за участі секретаря         Ліннік Я. С.
розглянувши цивільну справу за скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Пращука Вадима Володимировича,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою його представником – адвокатом Живуном Вадимом Івановичем, на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області про задоволення скарги, постановлену у цій справі 16 червня 2021 року у м. Вінниці суддею цього суду Бессараб Н. М.,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі – АТ «Універсал Банк») звернулося до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Центрального ВДВС міста Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Пращука В.В. (далі – державний виконавець), мотивуючи її тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2012 року у цивільній справі № 212/558/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» борг за договором кредиту № 15/04/973-к-07 від 21 вересня 2007 року в сумі 31090,27 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 248411,26 грн. зокрема: прострочена заборгованість по кредиту –1010,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 8076,29 грн.; сума дострокового стягнення кредиту –27580,95 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 220371,80 грн.; несплачені відсотки –2445,32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 19538,11 грн.; підвищені відсотки – 53,20 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 425,07 грн., а також судовий збір в сумі 2484 грн. На підставі цього рішення суду стягувачу було видано виконавчий лист про стягнення боргу з ОСОБА_3 
21 квітня 2020 року банком в черговий раз було подано заяву про відкриття виконавчого провадження до Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення боргу з ОСОБА_3 на залишок боргу в сумі 19118,09 дол. США, на підставі якої 24 квітня 2020 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 61893330.
У зв`язку з неотриманням будь-яких відомостей про хід виконавчого провадження, представник банку 26 листопада 2020 року подав заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та 01 грудня 2020 року дізнався, що 11 вересня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.
У постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що листом від 22 серпня 2018 року стягувач у виконавчому провадженні № 51692995 – AT «Універсал Банк» виявив бажання та надав згоду залишити за собою нереалізований на електронних торгах лот №296066 за ціною третіх електронних торгів, що становить 126000,00 грн., а листом від 04 липня 2019 року стягувач за виконавчим провадженням № 52057388 надав згоду залишити за собою нереалізований на електронних торгах лот № 356987 за ціною третіх електронних торгів, що складає 121562,00 грн. Таким чином, загальна сума стягнутих коштів згідно виконавчого листа №212/558/2012 становить 247562,00 грн.
Скаржник вважає, що державний виконавець прийшов до помилкового висновку, що виконавче провадження підлягає закінченню, а рішення суду є виконаним, оскільки стягувач отримав грошовий еквівалент у гривні, зазначений в рішенні суду і визначений станом на 18 червня 2012 року, тобто під час примусового виконання судового рішення стягувач отримав не всю суму боргу, а лише 12022,44 дол. США, що підтверджується випискою/рухом коштів по рахунку.
Пославшись на викладене, АТ «Універсал Банк» просило суд визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 11 вересня 2020 року у виконавчому провадженні №61893330, винесену державним виконавцем з виконання виконавчого листа №212/558/2012, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 18 квітня 2013 року про примусове стягнення на користь AT «Універсал Банк» заборгованості з ОСОБА_3 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2021 року скаргу задоволено, визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 11 вересня 2020 року у виконавчому провадженні №61893330, винесену державним виконавцем з виконання виконавчого листа №212/558/2012, виданого 18 квітня 2013 року.
Не погодившись із постановленою ухвалою,  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені скарги відмовити.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві скаржник зазначив, що оскаржувану ухвалу вважає законною та обґрунтованою, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 23 липня 2012 року, у справі № 212/558/2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» борг за договором кредиту №15/04/973-к-07 від 21 вересня 2007 року в сумі 31090,27 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 248411,26 грн. зокрема: прострочена заборгованість по кредиту –1010,80 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 8076,29 грн.; сума дострокового стягнення кредиту –27580,95 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 220371,80 грн.; несплачені відсотки –2445,32 дол. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 19538,11 грн.; підвищені відсотки – 53,20 дола. США, що за курсом НБУ станом на 18 червня 2012 року в еквіваленті на національну валюту складає 425,07 грн., а також судовий збір в сумі 2484 грн (а. с. 144-146, 174).
18 квітня 2013 року на підставі вказаного рішення стягувачу видано виконавчий лист № 212/558/2012 щодо стягнення боргу з боржника ОСОБА_3 (т. 1, а. с. 9).
12 червня 2013 року стягувач пред`явив виконавчий лист № 212/558/2012 про стягнення боргу з боржника ОСОБА_3 до примусового виконання та 13 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження № 38484704 (т. 1, а. с. 64-68).
21 квітня 2020 року банком в черговий раз було подано заяву про відкриття виконавчого провадження до Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення боргу з ОСОБА_3 на залишок боргу в сумі 19118,09 дол. США, на підставі якої 24 квітня 2020 року державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було відкрито виконавче провадження № 61893330 (т. 1, а. с. 6-8).
З листа Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 27 серпня 2020 року, адресованого ОСОБА_3 на її заяву від 12 червня 2020 року, видно, що залишок боргу згідно заяви стягувача станом на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання становить 19118,09 дол. США (т. 1, а. с. 16-17).
11 вересня 2020 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Пращуком В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» - фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом (т. 1, а. с. 14-15).
В постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що листом від 22 серпня 2018 року стягувач за виконавчим провадженням №51692995 від 19 липня 2016 року - AT «Універсал Банк» виявив бажання та надав згоду залишити за собою нереалізований на електронних торгах лот № 296066 за ціною третіх електронних торгів, що складає 126000,00 грн., листом від 04 липня 2019 року стягувач за виконавчим провадженням №52057388 від 31 серпня 2016 року - AT «Універсал Банк» надав згоду залишити за собою нереалізований на електронних торгах лот № 356987 за ціною третіх електронних торгів, що складає 121562,00 грн. Таким чином, загальна сума стягнутих коштів згідно виконавчого листа №212/558/2012 становить 247562,00 грн.
В підтвердження погашення ОСОБА_1 боргу за виконавчим листом № 212/558/2012, його представником надано суду постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52057388 від 31 серпня 2016 року, постанову про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу віл 05 липня 2019 року, постанову про закінчення виконавчого провадження від 17 березня 2020 року, довідку про відсутність заборгованості від 17 березня 2020 року (т. 1, а. с. 77-78, 80-83).
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначені обов`язки виконавців, які, зокрема, зобов`язані здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Відповідно до положень статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою. При цьому правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, однак не виключає здійснення платежів в іноземній валюті.
Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті визначені статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження», частиною третьою якої передбачено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.
Отже, у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення.
Наведений висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема у постанові від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц, постанові від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц та відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватися судами при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Згідно із частиною 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказує, що право на суд було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду однієї із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати. Ратифікуючи Конвенцію. Отже для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, №1835/91, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).
На підставі викладеного вище, враховуючи, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 червня 2012 року у цивільній справі №212/558/2012 сума боргу визначена в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що при виконанні цього рішення державний виконавець порушив визначений статтею 49 Закону України «Про виконавче провадження» порядок виконання рішення під час обчислення боргу в іноземній валюті, зробив помилковий і передчасний висновок про його фактичне виконання в повному обсязі згідно з виконавчим документом та, як наслідок, і про наявність підстав для закінчення виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на такі порушення, які призвели до постановлення помилкової ухвали, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, нормам матеріального права та висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права при виконанні судових рішень про стягнення суми коштів у іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Живуном Вадимом Івановичем, залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2021 року без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.
Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2021 року