ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 2а-8044/09/1370
адміністративне провадження № К/9901/47527/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.
розглянув як суд касаційної інстанції в попередньому судовому засіданні адміністративну справу №2а-8044/09/1370
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Міністерства внутрішніх справ України на залізничному транспорті про визнання протиправними дій, стягнення грошової компенсації, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року, ухвалене у складі: головуючого судді Гулика А.Г., суддів Брильовського Р.М., Сакалоши В.М., і постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року, ухвалену у складі: головуючого судді Мікули О.І., суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,
УСТАНОВИВ:
І. Суть спору
1.  ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України, відповідач-1) з вимогами:
1.1.   визнати неправомірними дії відповідача в частині невиплати грошових компенсацій за частину невикористаної відпустки у 2007 році та невикористаних відпусток у 2008-2009 роках, грошового забезпечення за час знаходження на лікуванні у 2008 році та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення при щорічній основній відпустці у 2009 році; 
1.2.   стягнути з МВС України на його користь грошову компенсацію за частину невикористаних відпусток, а саме: у 2007 році в сумі 954,60 грн; у 2008 році в сумі 8   591,40 грн; у 2009 році в сумі 8   591,4 грн; суму матеріальної грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомогу на оздоровлення в розмірі 5   727,60 грн; грошове забезпечення за час знаходження на лікуванні у 2008 році в сумі 4   528,08 грн.
2. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2009 року залучено до участі у справі як співвідповідача Управління МВС України на залізничному транспорті (далі - відповідач-2).
3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
4. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 червня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2010 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2012 року в частині визнання протиправними дій та стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку у 2009 році, грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань і допомоги на оздоровлення, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
5. Наказом Управління МВС України на залізничному транспорті від 27 серпня 2005 року №1   о/с позивача з 18 червня 2005 року призначено на посаду начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.
6. Наказом Управління МВС України на залізничному транспорті від 29 жовтня 2007 року №172   о/с позивача звільнено із зазначеної посади та зараховано у розпорядження Управління МВС України на залізничному транспорті.
7. Наказом МВС України від 07 березня 2008 року №442   о/с полковника міліції ОСОБА_1 , який перебував в розпорядженні УМВС на залізничному транспорті, звільнено з органів внутрішніх справ у відставку за пунктом 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
8. На підставі вказаного наказу видано наказ УМВС на залізничному транспорті від 13 березня 2008 року №31   о/с аналогічного змісту.
9. Наказом МВС України від 19 травня 2008 року №872   о/с унесено зміни до наказу МВС України від 07 березня 2008 року №442   о/с і викладено пункт про звільнення ОСОБА_1 у такій редакції: «Полковника міліції ОСОБА_1. (Н- 586218), начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС на транспорті».
10. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008 за позовом ОСОБА_1 до МВС України про визнання протиправним і скасування наказу МВС України №442   о/с від 07   березня 2008 року із змінами і доповненнями в частині звільнення з органів внутрішніх справ України, поновлення на службі в органах внутрішніх справ України та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позовні вимоги задоволено повністю:
10.1.   визнано протиправним і скасовано наказ МВС України від 07 березня 2008 року №442 о/с зі змінами, унесеними наказом МВС України від 19 травня 2008 року № 872 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ;
10.2.   поновлено ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті; 
10.3.   стягнуто з МВС України на користь позивача 39   711,36 грн заробітку за час вимушеного прогулу. Постанову суду в частині поновлення позивача на службі в органах внутрішніх справ України на посаді начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті та стягнення грошового забезпечення в межах суми платежу за один місяць було допущено до негайного виконання.
11. На виконання постанови Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі № 2а-299/2008, у частині, яка підлягала негайному виконанню, МВС України прийнято наказ від 23 грудня 2008 року №1957о/с «По особовому складу», яким скасовано пункт наказу МВС України від 07 березня 2008 року №442   о/с зі змінами, унесеними наказом МВС України від 19 травня 2008 року №872   о/с, у частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ України. Вирішено поновити полковника міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ на посаді начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.
12. Наказом №10о/с від 09 лютого 2009 року позивачу виплачено матеріальну допомогу у зв`язку з перебуванням у черговій відпустці за 2008 рік тривалістю 45 днів і продовжено відпустку за 2007 рік на 5 діб.
13. Далі, на підставі рапорту ОСОБА_1 від 07 квітня 2009 року та подання Управління МВС України на залізничному транспорті МВС України винесено наказ від 29 травня 2009 року за №1153   о/с, яким позивача звільнено з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за пунктом 65 «а» (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України з посади начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю Управління МВС України на залізничному транспорті.
14. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16   лютого 2010 року у справі №73638/09/9104 (№2а-299/2008) скасовано постанову Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008 та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ.
15. Наказом МВС України від 26 липня 2017 року №733о/с на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року №2а-299/2008 скасовано наказ МВС України №1957о/с від 23 грудня 2008 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці Управління по боротьбі з організованою злочинністю управління МВС України на залізничному транспорті, наказ МВС України №1153 о/с від 29 травня 2009 року про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Відділу з обслуговування Львівської залізниці управління по боротьбі з організованою злочинністю управління МВС України на залізничному транспорті та органів внутрішніх справ у відставку за віком.
16. Наказом Управління МВС України на залізничному транспорті №3 л/к від 26 липня 2017 року скасовано наказ Управління МВС України на залізничному транспорті №188 о/с від 26 грудня 2008 року про поновлення ОСОБА_1 на посаді та встановлення йому грошового забезпечення, №4 о/с від 20 січня 2009 року про внесення змін у наказ Управління МВС України на залізничному транспорті №188 від 26 грудня 2008 року.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення
17. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
18. Відмовляючи в задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що останнім днем перебування позивача на службі в органах внутрішніх справ є 07 березня 2008 року, що встановлено рішенням суду у справі №73638/09/9104 (№2а-299/2008), предметом якої був наказ МВС України від 07   березня 2008 року №442 о/с про звільнення ОСОБА_1 .
19. З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій вважали, що підстав для виплати позивачеві компенсації за невикористані дні відпустки у 2009 році та матеріальних допомог за 2009 рік немає.
IV. Провадження в суді касаційної інстанції
20. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить скасувати їхні рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.
21. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначив, що рішення судів попередніх інстанцій ґрунтуються на доказах, яких на момент виникнення спірних правовідносин не існувало. Зокрема, постанова Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-299/2008 була прийнята 16   лютого 2010 року, тоді як днем звільнення його зі служби є 29 травня 2009 року. З цих самих підстав позивач уважає, що суди попередніх інстанцій безпідставно мотивували свої рішення посиланням на наказ МВС України від 26 липня 2017 року №733о/с, який був прийнятий на виконання вказаної постанови більш ніж через сім років.
22. Позивач зазначає, що обставини його звільнення зі служби з`ясовувалися в межах інших судових проваджень, зокрема у №2а-6239/09/1370, №2а-185/2010 та №813/1484/16, 2а-746/12/1370, №2а-8044/09/1370, 2а-50/2008, де було встановлено, що останнім днем служби є саме 29 травня 2009 року. Проте суди попередніх інстанцій не зазначили а своїх рішеннях, чому вони віддали перевагу фактам, встановленим у справі у справі №73638/09/9104 (№2а-299/2008).
23. Позивач також уважає, що працівник, якого поновлено на виконання судового рішення, у випадку його скасування в суді апеляційної інстанції, може бути звільнений з роботи в загальному порядку чи в порядку повороту виконання судового рішення.
24. Відповідач-1 проти вимог касаційної скарги заперечив, у відзиві на касаційну скаргу зазначив, що, досліджуючи обставини звільнення позивача зі служби, суди попередніх інстанцій правильно посилалися на рішення Львівського апеляційного адміністративного суду у справі №73638/09/9104 (№2а-299/2008), адже саме в межах цієї справи вирішувався спір, предметом якого був наказ МВС України від 07 березня 2008 року №442   о/с про звільнення ОСОБА_1 з 07 березня 2008 року.
25. Відповідач зауважує, що вимоги позивача про виплату йому компенсації за невикористані дні відпустки за 2009 рік і матеріальної допомоги за 2009 рік ґрунтуються на рішенні Яворівського районного суду Львівської області від 01   жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008, яке було скасоване постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року.
26. Щодо посилань позивача на судові рішення в справах №2а-6239/09/1370, №2а-185/2010, №813/1484/16, 2а-746/12/1370 та №2а-8044/09/1370, то відповідач зазначає, що спори, які ними вирішувалися, є похідними від спору про правомірність наказу МВС України від 07 березня 2008 року №442 о/с про звільнення ОСОБА_1 з 07 березня 2008 року, а тому встановлені ними обставини не можуть бути підставою для ігнорування обставин, установлених у постанові Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі №73638/09/9104 (№2а-299/2008).
27. Касаційна скарга надійшла до Верховного Суду 10 квітня 2018 року. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Стрелець   Т.Г., суддям Білоусу   О.В., Желтобрюх І.Л. 
28. Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
29. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 12 червня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.
30. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 червня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській   О.Р., суддям Кашпур   О.В., Уханенку   С.А.
V. Джерела права й акти їхнього застосування
31. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
32. 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», яким до окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України, у тому числі щодо меж касаційного перегляду, унесені зміни.
33. Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону від 15 січня 2020 року №460-IX передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
34. З урахуванням викладеного, розглядаючи цю справу, Суд керується положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, що діяли до набрання чинності змін, унесених Законом України від 15 січня 2020 року №   460-IX.
35. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України «Про міліцію» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
36. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення №114).
37. Розділом VI Положення №114 встановлено порядок надання відпусток рядовому і начальницькому складу органів внутрішніх справ.
38. Пунктом 49 Положення №114 встановлено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а)   чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх справ УРСР; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням.
39. Відповідно до пункту 52 Положення №114 чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в I кварталі наступного року.
40. Згідно з абзацом 2 пункту 56 Положення №114 особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.
41. Наказом МВС України від 31 грудня 2007 року №499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за №205/14896, «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція №499).
42. За змістом підпунктів 2.16.2, 2.16.3 пункту 2.16 Інструкції №499 матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, як правило, при вибутті в чергову відпустку або за мотивованим рапортом особи; допомога для оздоровлення надається в разі вибуття в чергову відпустку. Указані виплати здійснюються на підставі наказу про особовий склад, за яким особа вибуває в чергову відпустку.
43. Відповідно до пункту 56 Положення №114 особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, звільненим із органів внутрішніх справ за віком, через хворобу, обмежений стан здоров`я чи скорочення штатів, у році звільнення, за їхнім бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої визначається відповідно до пункту 51 вказаного Положення. Особам рядового і начальницького складу (крім осіб, указаних в абзаці першому цього пункту), які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.
VI. Позиція Верховного Суду
44. Спір у цій справі стосується грошової компенсації за невикористану у 2009 році чергову відпустку та пов`язаних з нею матеріальних допомог: для вирішення соціально-побутових питань та для оздоровлення.
45. З аналізу викладених норм Положення №114 випливає, що особам середнього, старшого і вищого начальницького складу, які звільняються із органів внутрішніх справ, виплачується грошова компенсація за невикористані дні відпусток.
46. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій виходили з того, що днем припинення служби позивача в органах внутрішніх справ є 07 березня 2008 року, а тому підстав для стягнення з відповідача компенсації за невикористані у 2009 році дні чергової відпустки немає. Такі висновки суди попередніх інстанцій мотивували тим, що рішення суду, яким скасовано наказ МВС України від 07 березня 2008 року №442о/с про звільнення позивача і про поновлення його на роботі, згодом було скасовано судом апеляційної інстанції.
47. З урахуванням викладеного суди попередніх інстанцій вважали, що за період з дня поновлення позивача на роботі на підставі рішення суду, яке за наслідками апеляційного перегляду було скасоване, позивач не є таким, що має статус особи начальницького/рядового складу органів внутрішніх справ, не вважається таким, що проходив службу в органах внутрішніх справ, а тому й не має права на гарантії для таких осіб, зокрема на компенсацію за невикористані дні чергової відпустки.
48. Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.
49. Як установили суди попередніх інстанцій, позивач був звільнений зі служби в органах внутрішніх справ наказом МВС України від 07 березня 2008 року №442 о/с.
50. Не погоджуючись з цим наказом, позивач оскаржив його до суду. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року у справі №2а-299/2008с наказ МВС України від 07 березня 2008 року №442 о/с визнано протиправним і скасовано.
51. На виконання цього рішення відповідач прийняв наказ від 23 грудня 2008 року №1957 о/с, яким поновив позивача на раніше займаній посаді. 29 травня 2009 року позивач з власної ініціативи звільнився зі служби.
52. Водночас постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2010 року у справі №73638/09/9104 (№2а-299/2008) скасовано постанову Яворівського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2008 року та відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на службі в органах внутрішніх справ.
53. Таким чином, ключовим для вирішення цього спору є відповідь на питання про правові наслідки скасування судового рішення про поновлення на роботі.
54. Суд зазначає, що якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.
55. Отже, якщо суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції і визнав звільнення працівника правомірним, рішення про поновлення на роботі втрачає свою силу, а працівник вважається звільненим з дати, зазначеної в наказі про звільнення. 
56. З урахуванням викладеного правильними є висновки судів попередніх інстанцій про те, що в спірних правовідносинах днем звільнення позивача зі служби в ОВС є 07 березня 2008 року, у зв`язку з чим позивач не має права вимагати від відповідача оплати йому чергової відпустки та пов`язаних з нею матеріальних допомог за 2009 рік.
57. Посилання позивача на інші судові рішення, зокрема у справах №2а-6239/09/1370, №2а-185/2010, №813/1484/16, №2а-746/12/1370, №2а-8044/09/1370, де, за доводами позивача, було встановлено, що останнім днем служби є саме 29 травня 2009 року було обґрунтовано відхилені судами попередніх інстанцій.
58. Суд зазначає, що в межах спірних правовідносин дата звільнення позивача залежала від наслідків вирішення публічно-правового спору у справі №2а-299/2008 (№73638/09/9104), адже саме в межах цієї справи вирішувалося питання правомірності наказу МВС України 07 березня 2008 року №442 о/с, на підставі якого позивача вперше було звільнено зі служби в ОВС.
59. Спори, що розглядалися в межах справ №2а-6239/09/1370, №2а-185/2010, №813/1484/16, №2а-746/12/1370, №2а-8044/09/1370, є похідними.
60. Спір у справі №2а-50/2008 стосувався правовідносин щодо звільнення позивача з посади та зарахування у розпорядження Управління МВС України на залізничному транспорті, тобто правовідносин, що передували звільненню з органів внутрішніх справ.
61. Доводи позивача про те, що обставини його звільнення суди попередніх інстанцій встановили на підставі недопустимих/недостовірних доказів Суд відхиляє, адже позивач не наводить жодних обставин, які б давали підстави уважати, що докази, на які посилалися суди попередніх інстанцій, були одержані з порушенням закону або що вони не дають можливості встановити дійсні обставини справи.
62. Суд також зазначає, що КАС України не встановлює обмежень на подання учасниками справи при новому її розгляді доказів, що не були подані при першому розгляді судом, як і не встановлює обмежень на врахування під час вирішення справ щодо припинення публічної служби письмових доказів, дата яких не співпадає з датою звільнення зі служби.
63. Отже, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права судами попередніх інстанцій під час ухвалення оскаржуваних рішень та погоджується з їхніми висновком про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
64. Положеннями частини першої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
65. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
66. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України (у редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
67. Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що підстави для їх скасування чи зміни відсутні.
VII. Судові витрати
68. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
69. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
70. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
71. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року у справі №2а-8044/09/1370 залишити без змін.
72. Судові витрати не розподіляються. 
73. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко