ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/98/21  Номер провадження 22-ц/814/1506/21	Головуючий у 1-й інстанції Тищенко  Л.І.  Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2021 року 	м. Полтава  	

       Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючого судді: Бондаревської С.М.
       суддів: Абрамова П.С., Пилипчук Л.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Полтаві цивільну справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
       на рішення  Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2021 року
       у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, –
В С Т А Н О В И В :
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з відповідача на її користь стягувались аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до виповнення їй 18 років. 
У даний час дочка є повнолітньою і продовжує навчатися у Харківській державній академії культури на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. 
Позивачка несе витрати на придбання навчально-методичних посібників дочки, оплачує її проїзд до навчального закладу та сплачує кошти за гуртожиток, в якому проживає дочка, тоді як відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно та транспортний засіб. 
18 листопада 2020 року вона вже зверталась до Гадяцького районного суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на повнолітню дочку ОСОБА_4 . Судовий наказ №526/2083/20 від 07 грудня 2020 року визнано таким, що не підлягає виконанню за заявою відповідача.
Враховуючи наведене, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_5 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 листопада 2020 року до закінчення дочкою навчання, чи до досягнення нею 23-річного віку, враховуючи яка з цих обставин настане першою.

Рішенням Гадяцького районногосуду Полтавської області від 15 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання повноліття дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку відповідача, починаючи з 18 листопада 2020 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж дод досягнення нею двадцяти трьох років.
В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 – залишено без задоволення.
Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2021 року, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції змінити, встановивши розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у Харківській державній академії культури, в розмірі ј частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 18 листопада 2020 року та до закінчення навчання чи дод осягнення донькою двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
Зазначала, що судом першої інстанції враховано потреби ОСОБА_2 в лікуванні його хронічних хвороб, а не враховано, що саме на позивача лягає необхідність в матеріальній допомозі їхній повнолітній дитині, яка потребує допомоги в оплаті гуртожитку, придбанні навчально-методичних посібників, підручників, оплаті проїзду до навчального закладу, у витратах на харчування та забезпеченні необхідними побутовими речами, одягом.
Окрім того, зазначала, що вона не перебуває ні на чиєму утриманні, не отримує пільги, працює, вкладає кошти в спільну дитину.
Також, вважає, що якщо відповідач має змогу та можливість в повній мірі утримувати свою родину, з якою він проживає на даний час, то вважає, що він має можливість щомісячно сплачувати аліменти у розмірі ј частки від заробітку (доходу) без погіршення його матеріального стану.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 надіслав свій відзив ОСОБА_2 у якому спростовуючи доводи апеляційної скарги, вказував, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, – просив відмовити у її задоволенні та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Зазначав, що позивачем не надано доказів. щодо витрат у зв`язку з навчанням їхньої спільної доньки, та не доведено не отримання донькою стипендії.
Також зазначав, що зареєстрована нерухомість за ним, а також рухоме майно не є підтвердженням його здатності нести витрати на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провад-ження та відповідно до положень ч. 2 ст. 369 цього Кодексу – без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено і це вбачається з матеріалів справи, щобатьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 07 червня 2016 року відділом ДРАЦС РС Гадяцького РУЮ у Полтавській області, матір`ю є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується записом у паспорті позивача.
ОСОБА_3 є студенткою 4-го курсу факультету аудіовізуального мистецтва денної форми навчання Харківської державної академії культури, навчається на бюджетній основі, що підтверджується довідкою даного учбового закладу №2020/371 від 13 листопада 2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатним, матеріально забезпечений, працює оператором газової котельні (теплогенераторної) КЗ Гадяцький будинок культури, що підтверджується довідкою відділу культури і туризму Гадяцької міської ради №4 від 26 січня 2021 року, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 7980 гривень.
Відомості про обтяження турботами щодо утримання інших осіб, зокрема непрацездатних дружини,інших дітей чи батьків, відповідач ОСОБА_2 суду не надав. Його дружина ОСОБА_6 є працездатною, тому може забезпечувати себе матеріально.
Згідно довідки КНП «Гадяцький центр первинної медико-санітарної допомоги» Гадяцької міської ради від 21 січня 2021 року, відповідач перебуває на «Д» обліку з діагнозом хронічний гепатит, хронічний гломерулонефрит, у зв`язку з чим потребує постійного лікування.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції врахував, що навчання ОСОБА_3 в навчальному закладі є безкоштовним, в свою чергу відповідач потребує лікування, окрім того, не встановлено обтяжень щодо утримання інших осіб, зокрема непрацездатних дружини, інших дітей, батьківта за встановлених обставин дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньоїдоньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 (однієї восьмої) частки від його заробітку (доходу) щомісячно. 

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
За нормами ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
При зверненні до суду з даним позовом, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що їх спільна з відповідачем повнолітнядонька продовжує навчання, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а ОСОБА_2 , отримуючи достатній дохід, має можливість сплачувати аліменти на його утримання у розмірі ј частини усіх видів його заробітку (доходу).
Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що донька сторін – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – є повнолітньою та навчається на бюджетній формі. 
Обов`язок утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, покладається на обох батьків (ст. 198 СК України).
Позивачкою, на підтвердження того, що зі своїх доходів вона не може повністю забезпечувати повноцінне навчання дочки та її утримання, не надано жодних належних доказів щодо її доходів.
Встановивши наведені вище обставини, та, беручи до уваги матеріальне становище відповідача, наявність на його утриманні малолітньої дитини, стан здоров`я останнього, виконання ним кредитних зобов`язань, а також з урахуванням визначеного законом обов`язку обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей на період навчання, – суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, обґрунтовано стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно. 
В свою чергу, твердження апелянта, що місцевим судом не було враховано обставини, які свідчать про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі ј частини усіх видів його заробітку щомісячно, – ґрунтується лише на припущеннях.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, як і не підтверджують їх неправомірність належними доказами, а лише зводяться до незгоди з рішенням суду, 
Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування – не вбачається. 

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну ОСОБА_7 – залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 15 квітня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:                  Бондаревська С.М.

Судді:                                                                  Абрамов П.С.        

                                                                                Пилипчук Л.І.