Ухвала
 
15 вересня 2021 року  
м. Київ
 
справа № 600/512/18 
провадження № 61-14415ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Черняк Ю. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання незаконними дій сільської ради та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Купчинецької сільської ради Козівського району Тернопільської області про визнання незаконними дій сільської ради та витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
 
Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено. 
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року змінено, викладено його мотивувальну частину у редакції цієї постанови. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 року. 
 
Згідно із статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судові рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки наведена та підтверджена заявником обставина, а саме: отримання постанови Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 року лише 22 липня 2021 року, свідчить про пропущення процесуального строку з поважних причин.
 
Разом з цим, подана касаційна скарга не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
У випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначаються порушення, допущені судом, які визначені у частинах першій, третій статті 411 цього Кодексу.
 
Посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення обґрунтування випадків, перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Коректне визначення підстав касаційного оскарження має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції переглядаючи у касаційному порядку судові рішення перевіряє правильність застосування судом першої та або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України), підстава (підстави) відкриття касаційного провадження зазначаються в ухвалі про відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України), в окремих випадках непідтвердження підстав касаційного оскарження може мати наслідком закриття касаційного провадження (пункти 4, 5 частини першої статті 396 ЦПК України).
 
У зв`язку з цим заявнику необхідно усунути вказані вище недоліки касаційної скарги та відповідно до вимог пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України надати касаційну скаргу (у новій редакції) та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.
 
Згідно із частиною другою статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 року. 
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2021 рокузалишити без руху.
 
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до 15 жовтня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                             Ю. В. Черняк