справа № 761/10570/14-ц                              головуючий у суді І інстанції Мальцев Д.О.
провадження № 22-ц/824/7917/2021            суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
07 липня 2021 року                                                                                     м. Київ
Київський апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Головуючого судді Фінагеєва В.О., 
суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,
  за участю секретаря Гасюк В.В.,
 
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-кредо» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-кредо» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-кредо», третя особа - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
У квітні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 335 643 грн. 87 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08 листопада 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк передав, а ОСОБА_1 прийняв кредитні кошти у розмірі 378 750 грн. з розрахунку 12,69 % річних за користування кредитом на строк з 08 листопада 2007 року по 07 червня 2021 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 листопада 2007 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, за яким останній поручився перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 . Проте, ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 15 вересня 2014 року у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 335 643 грн. 87 коп., з яких 254 599 грн. 39 коп. - тіло кредиту та 81 044 грн. 48 коп. - відсотки. За таких обставин, позичальник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання умов кредитного договору. При цьому, зобов`язання належним чином не виконуються, кошти в погашення заборгованості за кредитним договором сплачені не були.
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 49.2/30/07-Ih від 08 листопада 2007 року.
Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ніколи не підписував кредитний договір. Про існування сфальсифікованого договору відповідач дізнався в 2014 році. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів. На думку відповідача кредитний договір підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203, 207, 215-216 ЦК України. 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року замінено ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо».
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову через порушення норм процесуального права та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що ОСОБА_1 оспорював лише свій підпис під текстом договору, що в результаті експертизи виявився справжнім. ОСОБА_1 підтверджував прийняття від банку 378 750 грн., тобто, підтверджував виконання ПАТ «Кредитпромбанк» своїх зобов`язань за кредитним договором. Судом не здійснено власних розрахунків та не враховано, що довідки про наявність заборгованості стосуються різних складових боргу, датуються різними числами, тобто, мають часові проміжки, за які сума богу могла змінюватися, та надані для встановлення факту звернення кредитора до боржника із пропозицією погасити заборгованість. Відповідач неодноразово визнавав у судовому засіданні отримання коштів. ОСОБА_1 не надав свого розрахунку чи інших доказів, які давали б підстави для встановлення іншого розміру заборгованості, а, отже, відповідачем не спростований факт наявності та розмір заборгованості. Позивач надав суду докази, що підтверджують перехід права вимоги за кредитним договором та уточнений розрахунок заборгованості, в той час, як відповідачами не надано жодного доказу про сплату будь-яких платежів на спростування розрахованої банком заборгованості.   
Отже, рішення суду першої інстанції переглядається в частині позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо».
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що ПАТ «Кредитпромбанк» не продавав ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги на підставі договору від 20 травня 2013 року, а, відтак, ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» не набула прав вимоги за кредитним договором. ОСОБА_1 не міг підтверджувати прийняття від банку 378 750 грн., а навпаки у зустрічній позовній заяві він просив визнати недійсним кредитний договір. Позивач не надав суду ані виписок руху коштів по рахунку боржника, ані квитанцій про сплату кредиту, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості встановити суму заборгованості, право вимоги на яку набуло з початку ПАТ «Дельта Банк», а потім ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо», що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити і розмір прострочених відсотків за кредитом.     
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено,що 08 листопада 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 49.28/30/07-Іn, за умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 378 750 грн. з розрахунку 12,69 % річних за користування кредитом на строк з 08 листопада 2007 року по 07 червня 2021 року (а.с.5, Т.1). 
У це же день, між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 49.28/30/07-Іn (а.с.15, Т.1).   
01 грудня 2008 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про внесення змін до кредитного договору від 08 листопада 2007 року, за умовами якого процентна ставка за кредитом на купівлю нерухомості відповідно до п. 2.1.1 договору дорівнює 15 процентів річних а національній валюті (а.с.12, Т.1). 
20 травня 2013 року та 26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договори купівлі-продажу прав вимоги, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. (а.с.27, 109, Т.1).
Відповідно до довідки від 25 лютого 2014 року, підписаної начальником управління супроводження операцій фізичних осіб АТ «Дельта Банк» Яремин Б.В., заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 19 лютого 2008 року № 49.28/30/07-In становить 113 229 грн. 50 коп., в тому числі, тіло кредиту 102 910, 25 грн., відсотки 10 319, 24 грн., з них прострочена заборгованість по тілу кредиту 7 582, 89 грн., відсотки - 9 304, 23 грн. (а.с.17, Т.1).
У матеріалах справи також міститься досудова вимога від 07 березня 2014 року № 31.4-08/2453/14 та досудова вимога № 07 березня 2014 року № 31.4-08/2454/14 з відповідними доказами направлення відповідачам за первісним позовом, адресовані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно, з яких вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» повідомляє останніх про заміну кредитора з ПАТ «Кредитпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк». Новий кредитор у вказаних вимогах повідомив про порушення позичальником умов кредитного договору та необхідність усунення вказаних порушень та сплати простроченої заборгованості у розмірі 16 887 грн. 12 коп. та про примусове стягнення боргу на загальну суму боргу у розмірі 113 229 грн. 50 коп. у разі невиконання претензії банку щодо сплати простроченої заборгованості.
Згідно з наданим суду розрахунком заборгованості ПАТ «Дельта Банк» станом на 15 вересня 2014 року сума заборгованості за кредитом становить: тіло кредиту - 254 599 грн. 39 коп., відсотки - 81 044 грн. 48 коп., загальна сума заборгованості становить 335 643 грн. 87 коп. (а.с.61, Т.1).
Відповідно до умов договору № 1515/К про відступлення прав вимоги від 13 червня 2019 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо», банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього Договору, включаючи право вимоги до правонаступників, боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки) з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору (а.с.122, Т.2).
У Додатку № 1 до Договору № 1515/К купівлі-продажу прав вимоги від 13 червня 2019 року містяться відомості про боржника ОСОБА_1 , кредитний договір № 49.28/30/07-In від 08 листопада 2007 року, загальна заборгованість вказана у сумі 516 758 грн. 33 коп., з яких по тілу кредиту - 254 599 грн. 39 коп., по відсоткам - 262 158 грн. 94 коп. (а.с.126, Т.2).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем за первісним позовом не доведено тієї обставини, що останній набув право вимоги за кредитним договором та договором поруки до відповідачів за первісним позовом на суму, що становить 516 758, 33 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно положень ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Дельта Банк» вказував на те, що він набув права вимоги за кредитним договором, укладеним 08 листопада 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 та забезпечувальними договорами, а відповідно і прав вимоги до поручителя ОСОБА_2 .
На підтвердження позовних вимог суду було надано договір купівлі-продажу прав вимоги від 20 травня 2013 року та витяг з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 25 травня 2012 року, згідно з якого ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 49.28/30/07-In, боржник ОСОБА_1 , фактичний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 25 травня 2012 року (строкова заборгованість) 231 592 грн. 36 коп., фактичний розмір заборгованості за кредитним договором (прострочена заборгованість) - 23 007 грн. 03 коп.  (т. 1 а.с. 33)
Згідно з зазначеним витягом ПАТ «Дельта Банк» придбав право вимоги в  ПАТ «Сведбанк», а не в ПАТ «Кредитпромбанк».
У той же час, у матеріалах справи міститься інший договір купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року та Витяг з Додатку № 1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк», з якого вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитним договором № 49.28/30/07-In, боржник ОСОБА_1 , фактичний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 26 червня 2013 року (строкова заборгованість) 231 592 грн. 36 коп., фактичний розмір заборгованості за кредитним договором (прострочена заборгованість) - 23 007 грн. 03 коп., нараховані несплачені відсотки (строкові) 2 615 грн. 75 коп., нараховані несплачені відсотки (прострочені) - 31 763 грн. 75 коп., фактичний розмір невиконаного грошового зобов`язання (приведена вартість майнових прав вимоги за кредитним договором) 288 978 грн. 89 коп. (а.с.87, 109, Т.1).
З наявного у матеріалах справи витягу з договору купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», вбачається, що договір купівлі-продажу прав вимоги від 26 червня 2013 року не містить підписів уповноважених осіб сторін договору та печатки (а.с. 109).
У матеріалах справи наявний і третій Витяг з Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 26 червня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта-Банк» та ПАТ «Кредитпромбанк», з якого вбачається, що ПАТ «Дельта Банк» прийняв права вимоги за кредитним договором № 49.28/30/07-In від 08 листопада 2007 року, боржник ОСОБА_1 , основна непогашена сума кредиту 254 599, 39 грн., сума нарахованих, але не сплачених процентів - 34 379, 50 грн. (а.с.91, Т.1).
Вказані Витяги не є належними доказами у справі, оскільки містять лише підпис та печатку ПАТ «Дельта Банк» та сформовані різними представниками ПАТ «Дельта Банк» в різний час та містять розбіжності. Зазначені витяги не є належним чином завіреними копіями, які зняті з оригіналів, оскільки не містять  підписів та печаток сторін угоди. 
Крім того, у витязі з Додатку № 1 до договору від 25 травня 2012 року продавцем взагалі зазначено ПАТ «Сведбанк», тоді як договір укладався між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк». Витяг з Додатку № 1 ПАТ «Дельта Банк» пов`язує з договором від 25 травня 2012 року, тоді як договір укладений 25 травня 2013 року. Тобто, має місце невідповідність у датах договорів. Витяги з Додатків № 1 до договору від 26 червня 2013 року не містять підпису уповноваженої особи ПАТ «Кредитпромбанк» та печатки останнього.
Отже, з наданих суду доказів неможливо встановити чи перейшло від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором від 08 листопада 2007 року, на яку саме суму заборгованості, коли, як та за яких обставин утворилась зазначена заборгованість.
 Суду надано довідку від 25 лютого 2014 року, у якій зазначено, що загальна заборгованість за кредитним договором № 49.28/30/07-In станом на 25 лютого 2014 року складає 113 229 грн. 50 коп. Вказана довідка також не містить даних, за який період ця заборгованість нарахована та яким чином утворилася.
Уточнюючи позовні вимоги, у розрахунку ПАТ «Дельта Банк» зазначив, що станом на 15 вересня 2014 року загальна сума заборгованості становить 335 643 грн. 87 коп. З розрахунку вбачається, що після звернення до суду з позовом банк продовжував нараховувати відсотки. Разом з тим, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України (постанова Великої Палати ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). 
За таких обставин, недоведеним є як факт набуття ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитним договором № 49.28/30/07-In від 08 листопада 2007 року, укладеними між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 , так і розмір заборгованості, на яку, як стверджував позивач, він набув прав вимоги.
Під час розгляду справи судом відбулася заміна ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо». До останнього перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про відступлення прав вимоги від 13 червня 2019 року. У Додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 13 червня 2019 року містяться відомості про боржника ОСОБА_1 , кредитний договір № 49.28/30/07-In від 08 листопада 2007 року, загальна заборгованість вказана у сумі 516 758 грн. 33 коп., з яких по тілу кредиту - 254 599 грн. 39 коп., по відсоткам - 262 158 грн. 94 коп.
Разом з тим, у зв`язку з відсутністю доказів переходу від ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги за кредитним договором та договором поруки відсутні підстави вважати, що ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» набула прав вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Матеріли справи не містять доказів наявності підстав для збільшення заборгованості за тілом кредиту, яка, як було заявлено банком складала лише 102 910 грн. 26 коп. станом на 25 лютого 2014 року.
Не дивлячись на те що жодних доказів наявності такої заборгованості  банк суду не надав, як і не надав доказів повторного надання кредиту, позивач наполягає на стягненні з відповідача заборгованості в сумі 335 664 грн. 87 коп., з яких тіло кредиту 254 599 грн. 39 коп.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача не зміг пояснити, яким же чином заборгованість за тілом кредиту з  102 910 грн. 26 коп. станом на 25 лютого 2014 року змогла зрости більш ніж у два рази, а саме до 254 599 грн. 39 коп. (а.с.60).
Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції, в частині, що надані суду докази містять неточності, суперечать один одному, та в своїй сукупності не підтверджують заявлену до стягнення суду заборгованості за кредитним договором відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -   
 
П О С Т А Н О В И В:
          
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Інвест-кредо»  залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 13 січня 2021 року залишити без змін.       
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Повне судове рішення складено 08 липня 2021 року.

Головуючий                                                                     Фінагеєв В.О.
 
Судді                                                                                           Кашперська Т.Ц.
                                                                
Яворський М.А.