ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/14434/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Мазур А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          
Головуючого судді                              Файдюка В.В.
суддів:                                        Земляної Г.В.
                                                            Мєзєнцева Є.І.

При секретарі:                              Марчук О.О.
          
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просив:
- визнати протиправним і скасувати пункт № 45 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 березня 2019 року № 28 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення щодо про призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що право на одноразову грошову допомогу у нього виникло після встановлення йому ІІ групи інвалідності, що настала через травми, пов`язані із захистом Батьківщини, що підтверджується актом МСЕК від 01 листопада 2018 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що у разі встановлення військовослужбовцю більшої групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується із урахуванням виплаченої раніше суми допомоги.
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що згідно вимог абз. 2 п. 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» між первинним та повторним встановленням інвалідності повинно пройти не більше 2 років. Враховуючи, що ІІІ група інвалідності була встановлена позивачу 24 грудня 2015 року, а ІІ група інвалідності - 01 листопада 2018 року, тобто понад строк, визначений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», відповідачем правомірно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач, починаючи з 05 вересня 2014 року проходив службу в Збройних силах України та брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької та Луганської областей.
18 лютого 2015 року при виконанні бойового завдання біля м. Дебальцево позивач потрапив під танковий обстріл та отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, ако-баротравму.
Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0523556 від 24 грудня 2015 року позивачу встановлено III групу інвалідності та виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 206 700 грн. у зв`язку з встановленням III групи інвалідності.
15 квітня 2018 року позивач повторно отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравму лівого вуха без пошкодження барабанної перетинки.
Згідно акта огляду МСЕК серії АВ № 1049279 від 01 листопада 2018 року позивачу встановлено II групу інвалідності через травми пов`язані із захистом Батьківщини.
Після встановлення II групи інвалідності, позивач звернувся до Міністерства оборони України із заявою про отримання грошової компенсації.
Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразовою допомоги та компенсаційних сум від 01 березня 2019 року № 28 відмовлено позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що між первинним встановленням III групи інвалідності, та втратою працездатності у вигляді встановлення II групи інвалідності пройшов дворічний термін, а тому правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності немає.
Вважаючи, що відповідачем порушено право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи, інвалідність якого настала через травми пов`язані із захистом Батьківщини, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки між первинним установленням інвалідності та повторним оглядом, за наслідками якого було установлено ІІ групу інвалідності, минуло понад два роки, позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.
Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта обґрунтованими, враховуючи наступне.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до ч.1 статті 3 цього Закону останній поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби.
Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання (ч. 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців»).
Згідно п.4 ч.2 статті 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до пункту «б» ч.1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Крім того, пунктом 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Спір виник щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності з 01 листопада 2018 року, внаслідок виконання обов`язків, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Пунктом 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно п. 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (набрав чинності з 01 січня 2017 року) п. 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».
Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності чи ступеня втрати працездатності.
Крім того, згідно п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Дійсно, з дня первинного встановлення ІІІ групи інвалідності - 24 грудня 2015 року до дня встановлення ІІ групи інвалідності - 01 листопада 2018 року минуло понад два роки.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що правові норми, які обмежують право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, в даному випадку не застосовуються. Більше того, суд вважає, що в даному випадку має не переглядатися розмір раніше виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням позивачем ІІІ групи інвалідності, а призначатися повноцінний розмір допомоги у зв`язку із встановленням особі інвалідності ІІ групи.
Право на отримання одноразової грошової допомоги законодавець пов`язує з фактом і часом встановлення інвалідності особі як звільненому зі служби військовослужбовцю, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби. Право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, в даному випадку, саме з моменту встановлення інвалідності. Визначальним є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між встановленою інвалідністю та виконанням обов`язків військової служби. 
Так, як зазначалося вище, 18 лютого 2015 року при виконанні бойового завдання біля м. Дебальцево при виході з оперативного оточення в населеному пункті Скельова позивач потрапив під танковий обстріл та отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, ако-баротравму. Наведене підтверджується довідкою про обставини травми від 09 березня 2015 року №0903/25.
Згідно довідки МСЕК серії АВ № 0523556 від 24 грудня 2015 року позивачу у зв`язку з наведеною вище подією встановлено III групу інвалідності.
Надалі 15 квітня 2018 року позивач повторно отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку, акубаротравму лівого вуха без пошкодження барабанної перетинки. Наведене підтверджується довідкою про обставини травми від 11 червня 2018 року №5457/210-СО/01.
Згідно довідки МСЕК серії АВ № 1049279 від 01 листопада 2018 року позивачу у зв`язку з наведеною подією встановлено II групу інвалідності.
Тобто, колегія суддів зауважує, що позивачу - військовослужбовцю після первинного встановлення інвалідності під час іншого огляду було встановлено вищу групу інвалідності. При цьому, встановлення вищої - ІІ - групи інвалідності не було наслідком погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку з розвитком отриманої ним раніше травми та інвалідності ІІІ групи, а стало наслідком отримання іншої, самостійної травми, що мала місце за інших, відокремлених часом і місцем обставин, що, на думку суду, дає позивачу право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. При цьому, підвищення групи інвалідності в контексті отримання одноразової грошової допомоги в даному випадку не може обмежуватися дворічним терміном, позаяк причини отримання позивачем ІІІ та ІІ груп інвалідності жодним чином не є пов`язаними між собою, вони обумовлені різними обставинами та підставами.
Згідно з ч.6 статті 16-3 Закону №2011 -XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами
Відповідно до п.17 Порядку № 975 особам, звільненим з військової служби, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється органом державної влади, який здійснював розрахунок під час звільнення з військової служби.
Згідно пункту 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом міністрів України. Міністерство оборони України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва у мирний час та особливий період. Міністерство оборони України є органом військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили.
Таким чином, рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у виплаті одноразової грошової допомоги, оформлену пунктом 45 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 березня 2019 року № 28, не відповідає критеріям, встановленим Законом № 2011-ХІІ, тобто, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження, оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, враховано не всі обставини справи, тому наявні підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331  КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним і скасувати пункт № 45 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01 березня 2019 року № 28 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням II групи інвалідності внаслідок травм, пов`язаних із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерство оборони України (Повітрофлотський проспект, 6, м. Київ, 03168, код ЄДРПОУ 00034022) повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення про призначення та виплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.
Повний текст рішення виготовлено 06 липня 2021 року.

Головуючий суддя:                                                                      В.В. Файдюк
                     
                     Судді:                                                                       Г.В. Земляна
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев