КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                           Доповідач - Кулікова С.В.
22-ц/824/6420/2021              
                                      
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                              Справа №371/1120/20
28 серпня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Кулікової С.В.
суддів                         - Рубан С.М.    
                                     - Заришняк Г.М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року, ухваленого під головуванням судді Гаврищука А.В., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:
У листопаді 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 07.11.2014 року у розмірі 25 317,17 грн. станом на 14.10.2020 року, яка складається з наступного: 15 140,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 767,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7 410,13 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.. 625, та судові витрати у розмірі 2 102,00 грн.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 07.11.2014 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлення із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді, а також наказом банка про їх затвердження.
Позивач вказував, що він свої зобов`язання виконав належним чином, надавши відповідачу кредит у повному обсязі, однак ОСОБА_1  умови кредитного договору не виконує, грошові кошти не повертає, у зв`язку з чим станом на 14.10.2020 року  відповідач має заборгованість 25 317,17 грн., з яких: 15 140,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 767,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7 410,13 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.
Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити.
Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 07 листопада 2014 року в розмірі 15 688,77 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 1 302,59 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, задовольнивши в цій частині позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначав, що 07 листопада 2014 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. 09.11.2017 року відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку НОМЕР_1 . Відповідач звертався до Банку з метою перевипуску карти. 27.12.2017 року на карту було встановлено кредитний ліміт в розмірі 300,00 грн., який у подальшому був збільшений до 15 000 грн. Із виписки вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомати, розплачувався за товар в магазині, а отже й отримав кредитну карту, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу було добре відомі і зрозумілі умови договору, жодних заперечень щодо розміру заборгованості за договором від відповідача не було, тобто він погоджувався із розміром нарахованих відсотків та неустойки. 27.11.2017 року відповідачем також було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено процентна ставка у пільговий період, поза межами пільгового періоду, штраф за порушення строків платежів. Тобто сторони при укладення кредитного договору належним чином узгодили обставини та відповідний розмір відсоткової ставки. Відповідач не виконував зобов`язань щодо повернення кредиту, а отже за узгодженими сторонами умовами кредитування, до сплати відповідачем підлягає подвійна процентна ставка.
Вважає, що звільнення боржника від сплати відсотків за кредитним договором, який є дійсним та неоспорений сторонами може становити економічну небезпеку для країни.
Вказував на те, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначалися.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому, розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягненні  2 767,04 грн. - заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 2 767,04 грн. та  заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 у розмірі 7 410,13 грн., суд першої інстанції виходив з того, що такі вимоги не підтверджені наданими позивачем до позовної заяви Умовами і правилами надання банківських послуг, анкетою-заявою позивальника та іншими матеріалами справи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
З матеріалів справи вбачається, що 07 листопада 2014 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанк.
У анкеті-заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами. Будь-яких інших відомостей, зокрема щодо отриманої суми кредиту, процентної ставки, умов та ставок за якими нараховуються штрафи, строку кредитування та ін. - в даній анкеті-заяві не вказано.
Як факт написання анкети-заяви та укладення договору з позивачем, так і факт отримання кредитної картки з відкритим на неї кредитним лімітом, відповідачка не оспорила.
Згідно довідки про надані кредитні картки, ОСОБА_1 було надано наступні кредитні картки: НОМЕР_2 , дата відкриття 09.11.2017, строк дії 11/21; НОМЕР_3 , дата відкриття 14.11.2018, термін дії 09/22.
27.12.2017 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредитування, в якому визначено умови кредитування за карткою «Універсальна», «Універсальна Голд» Крім того, зазначено, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до: 11/1/2018.
Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.10.2020 року  становить 25 317,17 грн., з яких: 15 140,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 2 767,04 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 7 410,13 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625.
Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви відповідачки від 07.11.2014 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості, довідку про видані кредитні картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , роздруківку копії паспорта відповідачки, копію виписки з рахунку та паспорт споживчого кредиту.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та розміру заборгованості по процентам.
Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .
Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідачки ОСОБА_1 , її контактну інформацію.
Анкета-заява не містять даних про умови кредитування, в ній відсутні відмітка про те, яку картку відповідачка просила видати.
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом.
Паспорт споживчого кредиту від 27.12.2017 року також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна Голд», проте, з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися.
Крім того, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 07.11.2014 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір та, відповідно, погоджено всі його істотні умови, проте, паспорт споживчого кредитування датований 27.12.2017 року, тобто майже через три роки після укладення договору.  
Розрахунок заборгованості та виписка по рахунку також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих позивачем доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по процентам, нарахованої позивачем.
Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.
Рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Головуючий:                                              Судді: