Справа № 464/3787/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Теслюк Д.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/578/21                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
Категорія:53

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

               30 липня 2021 року                                                 м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю, та стягнення страхового відшкодування, 

                            в с т а н о в и в: 
У липні 2020 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду позовом, в якому просили стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ СК «ПЗУ Україна»), як із страховика забезпеченого транспортного засобу - автобуса марки «MAN NL 202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за участю якого 11.03.2019 року сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), страхове відшкодування за шкоду, завдану смертю їхньої дружини та матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у лікарні від отриманих внаслідок ДТП тілесних ушкоджень, на користь ОСОБА_1 - у розмірі: 12519 грн. моральної шкоди, 3775 грн. витрат на поховання, та за прострочення виконання грошового зобов`язання: пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) у розмірі 2296 грн. 23 коп., три проценти річних у розмірі 325 грн. 44 коп., та інфляційні втрати у розмірі 278 грн. 09 коп., а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., а у користь позивача ОСОБА_2 - страхове відшкодування у розмірі: 12519 грн. моральної шкоди, 1846 грн. 25 коп. витрат на поховання, 18307 грн. 27 коп. витрат на лікування, та за прострочення виконання грошового зобов`язання: пеню у розмірі 2084 грн. 44 коп., три проценти річних у розмірі 301 грн. 96 коп., інфляційні втрати у розмірі 245 грн. 17 коп., а також судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що на їхню заяву страхова компанія неправомірно виплатила лише 50% належного їм до сплати страхового відшкодування.
Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 04 січня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з  ПрАТ СК «ПЗУ Україна»  на користь  ОСОБА_1  страхове відшкодування: 12519 грн. моральної шкоди, 3775 грн. витрат на поховання, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ - 2296 грн. 23 коп., три проценти річних - 325 грн. 44 коп. та інфляційні втрати - 278 грн. 09 коп., а всього: 19193 грн. 76 коп.
Стягнуто з  ПрАТ СК «ПЗУ Україна»  на користь   ОСОБА_2 страхове відшкодування: 12519 грн. моральної шкоди, 1846 грн. 25 коп. витрат на поховання, 18307 грн. 27 коп. витрат на лікування, пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ - 2084 грн. 44 коп., три проценти річних - 301 грн. 96 коп. та інфляційні втрати - 245 грн. 17 коп., а всього: 35304 грн. 09 коп.
Стягнуто з  ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу на кожного з них.
Стягнуто з  ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в дохід держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп.
Рішення суду оскаржив відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна», просить його скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаного позову в повному обсязі. 
Апелянт вважає, що суд не дав належної правової оцінки доказам у справі і не врахував, що за обставинами ДТП, водій забезпеченого транспортного засобу не мав можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 , що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження.
Зазначає, що відповідно до вимог ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, розмір відшкодування зменшується, а оскільки учасників ДТП було двоє, то з урахуванням часткової вини самої потерпілої, яка допустила порушення правил дорожнього руху, страхове відшкодування правомірно зменшено на 50%, відповідно до п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 20.07.2021 року, є дата складення повного судового рішення - 30.07.2021 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.03.2019 року, близько 14.21 год., у м. Львові на пр. Свободи, 47 сталась ДТП (наїзд транспортного засобу на пішохода) за участю автобуса марки «MAN NL 202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , та пішохода ОСОБА_3 , яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень померла у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відомості щодо вказаної події були внесені до ЄРДР за №12019140050001152 від 12.03.2019 року та, відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 30.05.2019 року, дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України.
Позивач ОСОБА_1 є чоловіком померлої ОСОБА_3 , а позивач ОСОБА_2 - її сином.
Цивільно-правова відповідальність водія автобуса марки «MAN NL 202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ СК «ПЗУ Україна», згідно полісу №176818850.
18.04.2019 року та, додатково, 13.09.2019 року позивачі звертались до названої страхової компанії із заявами про виплату їм страхового відшкодування у межах встановленого ліміту в розмірі 200000 грн., однак, за результатом розгляду вказаних заяв ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняла рішення про зменшення на 50% розміру страхового відшкодування та виплату: чоловіку померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 : моральної шкоди в розмірі 12519 грн., витрат на поховання в розмірі 3775 грн., а її сину - ОСОБА_2 : моральної шкоди в розмірі 12519 грн., витрат на поховання в розмірі 1846 грн. 25 коп., витрат на лікування в розмірі 18307 грн. 27 коп., в загальному розмірі 48966 грн. 52 коп. 
Пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції, чинній на момент вчинення ДТП (далі - Закон), визначено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим Законом та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Пунктом 22.1 статті 22 цього Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 23.1 статті 23 Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого.
Пунктом 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.
Пунктом 27.2 статті 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Згідно з частиною першою статті 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Згідно з пунктом 27.3 статті 27 Закону, страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Окрім того, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п.27.4).
Пунктом 27.5 статті 27 Закону визначено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. 
Частиною першою статті 1193 ЦК України передбачено, що шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. 
Відповідно до частини другої статті 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.
Разом з тим, ні матеріалами даної справи, ні постановою про закриття кримінального провадження не підтверджується та обставина, що груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, а тому відсутні визначені частиною другою статті 1193 ЦК України підстави для зменшення страхового відшкодування, відтак, доводи апелянта в цій частині є безпідставними. 
Пунктом 36.3 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилається відповідач, обгрунтовуючи зменшення розміру страхового відшкодування, передбачено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.
Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, за встановлених обставин справи, вказане вище положення Закону не може бути застосоване до спірних правовідносин, оскільки ДТП сталась внаслідок наїзду автобуса на ОСОБА_3 під час зупинки руху транспортного засобу й інших, окрім них, учасників названої ДТП не було.
При цьому, безпідставними є посилання відповідача на порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, оскільки про це в постанові про закриття кримінального провадження нічого не зазначено і грубої необережності потерпілої не встановлено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру страхового відшкодування, яке належить позивачам до виплати в повному обсязі в межах ліміту відповідальності страховика.
Законним і обгрунтованим є рішення суду й у частині стягнення з відповідача пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання (в даному випадку - порушення грошового зобов`язання по виплаті страхового відшкодування в повному обсязі), а також в частині відшкодування за рахунок відповідача понесених позивачами витрат на правничу допомогу.
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для зміни чи скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» залишити без задоволення. 
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 04 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 30 липня 2021 року.

Головуючий:                                                         Бойко С.М.

Судді:                                                                 Копняк С.М. 
       
                                                                Ніткевич А.В.