Ухвала                                                
09 липня 2021 року
м. Київ
справа № 636/3322/19
провадження № 61-11234ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства «Фармак» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Фармак», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду 
з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Фармак» (далі - ПАТ «Фармак»), приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» (далі - ПрАТ «СК «Арсенал страхування»), в якому просили стягнути: з ПрАТ «СК «Арсенал страхування»: на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 9 237,90 грн в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням (придбанням лікарських засобів); 3 200,00 грн - у рахунок відшкодування неотриманих доходів внаслідок тимчасової непрацездатності; 800,00 грн - витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди; 50 000,00 грн у рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну (транспортному засобу); моральну шкоду - 462,00 грн; на користь 
ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1 173,00 грн у рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням; 3 200,00 грн - у рахунок відшкодування неотриманих доходів внаслідок тимчасової непрацездатності; з АТ «Фармак»: на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 18 818,00 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної майну (транспортному засобу); моральну шкоду в розмірі 80 000,00 грн; на користь ОСОБА_2 - моральну шкоду в розмірі 70 000,00 грн. Загальний розмір позовних вимог - 236 890,90 грн.
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 жовтня 
2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , 
АТ «Фармак», ПрАТ «СК «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину, задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 62 987,90 грн, моральну шкоду у розмірі 449,40 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 3 200,00 грн.
Стягнуто з АТ «Фармак» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду 
у розмірі 18 818,28 грн та моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.
Стягнуто з АТ «Фармак» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 07 травня 2021 року апеляційні скарги АТ «Фармак» - відхилено, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» - задоволено частково, рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 жовтня 2020 року в частині стягнення майнової шкоди змінено.
Позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» - на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 2 621,19 грн замість 3 200,00 грн.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал страхування» - на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 1 135,48 грн замість 3 200,00 грн.
В іншій частині рішення суду про відшкодування майнової шкоди та стягнення моральної шкоди -залишено без змін.
06 липня року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ «Фармак» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 
2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення в частині задоволення позовних вимог  про стягнення з АТ «Фармак» на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження 
в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах 
та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених 
у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру, а саме відшкодування шкоди в загальному розмірі 236 890,90 грн.
Ціна позову 236 890,90 грн станом на 01 січня 2021 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн* 250 = 567 500,00 грн).
Зазначена справа є справою незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:1) що виникають 
з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;  4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані 
з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та прийшов висновку, що дана справа є справою незначної складності, ціна позову якої не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно 
від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
У касаційній скарзі АТ «Фармак» посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. При цьому, доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних 
у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Верховний Суд є судом права і його повноваження визначені статтями 400, 409 ЦПК України.
Європейський суд з прав людини зазначає, що застосування критерію малозначності справи у справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які могли вимагати касаційного розгляду справи (рішення у справі «Азюковська проти України», заява № 47921/08, від 09 жовтня 2018 року).
Суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так 
і від Суду, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,          § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)           від 19 грудня 1997 року, § 36).
З урахуванням наведеного, оскільки АТ «Фармак» подало касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою                    акціонерного товариства «Фармак» на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 жовтня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 07 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , публічного акціонерного товариства «Фармак», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення злочину, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                   Г. В. Коломієць
                                                                                          Б. І. Гулько
                                                                                          Д. Д. Луспеник