Єдиний унікальний номер 219/4886/20 
Номер провадження 22-ц/804/1253/21        

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року                                                                м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів АзевичаВ.Б., Халаджи О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 219/4886/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Покровський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2021 року (суддя Хомченко Л.І., повний текст рішення складений 08 лютого 2021 року),

в с т а н о в и в:

21 травня 2020 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,посилаючись на те, що вона з 30 червня 2007 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 25 вересня 2013 року шлюб розірваний. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2015 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виконавчий лист № 219/2400/15 від 06 травня 2016 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області перебуває на примусовому виконанні Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 23 березня 2016 року. Відповідач сплачує аліменти періодично, не в повному обсязі, та з метою сплати аліментів в меншому розмірі навіть звільнився з роботи. Відповідач має борг зі сплати аліментів перед позивачкою за виконавчим провадженням № 50598630 станом на 31 березня 2020 року в сумі 48776,13 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 50598630 заборгованість станом на 19 березня 2019 року склала 11469,13 грн. Згідно з наданими відповідачем квитанціями про сплату аліментів за період з липня 2019 року по березень 2020 року ним сплачено загальну суму 8758,00 грн., яка була зарахована на погашення заборгованості за аліментами за виконавчим провадженням № 50598630.З урахуванням погашеної суми, загальний розмір боргу за аліментами станом на 19 березня 2019 року складає 2711,13 грн. (11469,13 грн. - 8758,00 грн.). З урахуванням положень частини 1 статті 196 СК України та правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у березні 2019 року (з 19 березня 2019 року), квітні 2019 року, травні 2019 року, червні 2019року, становить 44690,70 грн., який розраховується наступним чином: березень 2019 року (з 19 березня 2019 року по 21 травня 2020 року): 1188,88 грн. х 0,01 х 429 днів =5100,29 грн.; квітень 2019 року (з 01 травня 2019 року по 21 травня 2020 року) : 3703,50 грн. х 0,01 х 387 днів = 14332,54 грн.; травень 2019 року (з 01 червня 2019 року по 21травня 2020 року): 3703,50 грн. х 0,01 х 356 днів = 13184,46 грн.; червень 2019 року (з 01 липня 2019 року по 21 травня 2020 року): 3703,50 грн. х 0,01 х 326 днів =12073,41 грн. Згідно наданого позивачкою розрахунку загальна сума неустойки (пені), визначена додаванням сум неустойки за кожний з місяців заборгованості, яка нарахована з першого дня місяця сплати чергового платежу за період з 19 березня 2019 року по день звернення позивачкою до суду з цим позовом, за несплачені аліменти у березні 2019 року, квітні 2019 року, травні 2019 року, червні 2019 року, склала 44690,70 грн. Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року (з 19 березня 2019 року), квітень 2019року, травень 2019 року, червень 2019 року.
Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року (з 19 березня 2019 року), квітень 2019 року, травень 2019 року,червень 2019 року у сумі 44690,70 грн.
Стягнути ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
З вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що надана позивачем довідка-розрахунок не відповідає фактичним обставинам та неправильно розрахована сума пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів станом на 29 січня 2021 року. У зв`язку з невірним зазначенням місця реєстрації відповідача було невірно нараховано заборгованість по аліментам, що підтверджується довідкою Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). Після надання довідки з місця мешкання до Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), було проведено перерахунок розміру аліментів за період з 19 березня 2019 року по жовтень 2020 року. Після чого заборгованість складає 12164,13 грн. Згідно довідки-розрахунку від 10 грудня 2020 року Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), за виконавчим листом № 219/2400 від06 травня 2015 року, станом на 10 грудня 2020 року загальна сума заборгованості складає – 824,18 грн., яка і має бути стягнута в якості пені за прострочення сплати аліментів.
Позивачкою ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до частини 3 статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували зареєстрованому шлюбі з 30 червня 2007 року, який рішенням Авдіївського міського суду Донецької області від 25 вересня 2013 року між сторонами розірваний (а.с. 15). 
Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9).
Згідно виконавчого листа за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 квітня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 02 квітня 2015 року до досягнення дитиною повноліття, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 16).
Виконавчий лист № 219/2400/15 від 06 травня 2016 року, виданий Артемівським міськрайонним судом Донецької області, перебуває на примусовому виконанні Покровського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з 23 березня 2016 року, що підтверджується довідкою (а.с. 21). 
ОСОБА_2 має сукупний борг зі сплати аліментів перед позивачкою за виконавчим провадженням № 50598630 станом на 31 березня 2020 року в сумі 48776,13 грн.,що підтверджується листом начальника Покровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби та розрахунком (а.с. 21-22).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням часткового погашення відповідачем заборгованості, загальний розмір заборгованості за аліментами станом на 19 березня 2019 року складає 2711,13 грн. Сума неустойки визначена додаванням сум неустойки за кожний місяць заборгованості, яка розрахована з першого місяця сплати чергового платежу за період з 19 березня 2019 року по день звернення позивачкою з позовом до суду та складає 44690,70 грн.
Апеляційний суд не погоджується з висновками суду з наступних підстав.
Зі змісту позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 просила стягнути  з відповідача ОСОБА_2 на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 44690,70 грн. за березень 2019 року (з 19 березня 2019 року), квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року.
Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини 2 статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині 4 статті 155 СК України.
Частинами 1 - 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (статті 183, 184 СК України).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства у справах про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів прийнято постанову Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».
Пунктом 22 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов`язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.
Згідно з пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14 у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до положень частин 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що пояснення відповідача щодо неправильності розрахунку заборгованості державного виконавця спростовуються розрахунком державного виконавця щодо заборгованості по аліментам станом на 31 березня 2020 року. Однак судом не взято до уваги, що відповідач звернувся до Покровського міськрайонного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з заявою про перерахунок заборгованості з аліментів, на відповідь якого Головним державним виконавцем Клещевніковим М.І. надана відкоригована довідка-розрахунок за період з 19 березня 2019 року по жовтень 2020 року, відповідно до якої ОСОБА_2 нараховано: за березень (з 19.03) 2019 року 371,43 грн., за квітень 2019 року 1013,50 грн., за травень 2019 року 1013,50 грн., за червень 2019 року 1013,50 грн. Загальна заборгованість по аліментам станом на 31 жовтня 2020 року складає 12164,18 грн. (а.с. 103-104).
Крім того, 10 грудня 2020 року Головним державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клещевніковим М.І. було видано довідку-розрахунок заборгованості по аліментам за період з 19 березня 2019 року по листопад 2020 року відповідно до якої загальна заборгованість по аліментам станом на 10 грудня 2020 року складає 824,18 грн. Крім того, зазначено, що 03 грудня 2020 року боржником було сплачено 12000,00 грн. (а.с. 159-159зв).
Позивачкою вірність відкоригованих державним виконавцем розрахунків заборгованості за березень, квітень, травень, червень 2019 року в судовому порядку не спростована.
У відповідності до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів.
Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).
Доводи відповідача про те, що згідно довідки-розрахунку від 10 грудня 2020 року виданої Головним державним виконавцем Покровського міськрайонного відділу ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Клещевніковим М.І., станом на 10 грудня 2020 року загальна сума заборгованості складає 824,18 грн., яка і має бути стягнута в якості пені за прострочення сплати аліментів не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до цієї ж довідки ОСОБА_2 03 грудня 2020 року сплачено заборгованість по аліментам у розмірі 12000 грн.
Враховуючи зазначене та з урахуванням вимог частини 1 статті 196 СК України розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів розраховується станом на 03 грудня 2020 року наступним чином:
за березень 2019 року (з 19 березня 2019 року по 03 грудня 2020 року):
371,43 грн. х 625 х 1% = 2321,44 грн.;
за квітень 2019 року (з 01 травня 2019 року по 03 грудня 2020 року):
1013,50 грн. х 582 х 1% = 5898,57 грн.;
за травень 2019 року (з 01 червня 2019 року по 03 грудня 2020 року):
1013,50 грн. х 551 х 1% = 5584,39 грн.;
за червень 2019 року (з 01 липня 2019 року по 03 грудня 2020 року):
1013,50 грн. х 521 х 1% = 5280,34 грн.
всього 19084,74 грн.
Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 196 СК України.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2019 року у справі № 752/10763/14-ц (провадження № 61-46628св18).
Суд першої інстанції вірно врахував це, та дійшов висновку про встановлення доведеності вини відповідача щодо несплати аліментів, однак не взяв до уваги докази, надані позивачем стосовно розрахунку заборгованості.
Згідно із частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду в частині розміру стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів рішення суду щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, стягнення з відповідача на користь держави судового збору у розмірі 840,80 грн. також підлягає зміні.
Згідно п/п 1 пункту 1 частини 2, частини 1 статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України від 14 листопада 2019 року № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року, в якому позивач звернувся до суду, встановлено у розмірі 2102 грн.
Отже, з позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 44690,70 грн. підлягав сплаті судовий збір у розмірі 840,80 грн. (44690,70 х 1% = 446,90 грн., але не менше 2102 х 0,4).
Від сплати судового збору позивач звільнений на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.
Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Апеляційним судом позовні вимоги задовольняються у розмірі 19084,74 грн., що складає 42,70 % (44690,70 х 100) : 19084,74) від заявлених позивачем вимог.
З огляду на вказане, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 359,02 грн. ((840,80 х 42,70) : 100).
За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 1261,20 грн. (а.с. 189, 195).
Згідно із частиною 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, відповідачу за рахунок держави підлягають відшкодуванню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 722,67 грн. (1261,20 - (359,02 х 150%), а з врахуванням необхідності стягнення з відповідача на користь держави судового збору в сумі 359,02 грн., то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 538,53 грн. (1261,20 – 722,67).
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні в частині розміру стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.
Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2021 року в частині розміру стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за березень 2019 року (з 19 березня 2019 року), квітень 2019 року, травень 2019 року, червень 2019 року у сумі 19084 (дев`ятнадцять тисяч вісімдесят чотири) гривні 74 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави (Отримувач коштів: Донецьке ГУК/Лиманська МТГ/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ):37967785, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA758999980313111206000005564, Код класифікації доходів бюджету:22030101) судовий збір у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції сумі 359 (триста п`ятдесят дев`ять) гривень 02 коп. та переглядом у суді апеляційної інстанції в сумі 538 (п`ятсот тридцять вісім) грн. 53 коп., всього 897 (вісімсот дев`яносто сім) гривень 55 коп.
Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 722 (сімсот двадцять дві) гривні 67 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, як така що ухвалена у малозначній справі, не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 30 червня 2021 року.

Судді          І.В. Кішкіна

В.Б. Азевич

О.В. Халаджи