ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6426/21 Справа № 185/236/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В., 
за участю секретаря Нечепуренко А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

       Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року задоволено позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк”. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 лютого 2012 року у розмірі 114543 грн. 88 коп., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту – 8360 грн. 95 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 97252 грн. 27 коп., заборгованості за пенею – 3000 грн., штрафу (фіксована частина) – 500 грн., штрафу (процентна складова) – 5430 грн. 66 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн.
       24 березня 2021 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд вказаного заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року.
       В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилався на те, що він не отримував копію заочного рішення, ознайомився з текстом рішення у реєстрі судових рішень 19 березня 2021 року. Також зазначає, що він не отримував судового виклику, копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі, не знав про перебування справи у провадженні суду, ознайомився з текстом заочного рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 19 березня 2021 року. Проти позовних вимог він заперечує, оскільки між ним та банком не було укладено кредитний договір належним чином, банком були порушені права споживача та здійснена нечесна підприємницька діяльність. Також відповідач наголошує на тому, що не підписував та не отримував примірник Умов та правил надання банківських послуг, позивачем на надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що відповідач ознайомився саме з тією редакцією Правил, яка додана позивачем до позовної заяви. На підставі викладеного, ОСОБА_1 просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року. 
       Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 24 березня 2020 року за позовом АТ КБ “Приватбанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 30 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
       Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.         Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
       Згідно зі ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
       Перебіг процесуального строку, відповідно до ст. 123 ЦПК України, починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
       Наслідки пропущення процесуальних строків, визначені ст. 126 ЦПК України, згідно якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
       Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
       За правилами частини 3 ст. 127 ЦПК України, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, якщо інше не встановлено законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, без повідомлення учасників справи.
       Пропуск строку встановленого Законом або судом, учасником справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
       З матеріалів справи вбачається, за відомостями, отриманими на запит суду, місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48).
       Така ж адреса місця проживання зазначена у заяві ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року.
       Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24 березня 2020 року (а.с.52).
       Копія ухвали, позовної заяви та доданих до неї матеріалів була направлена відповідачу за адресою реєстрації і отримана ним, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.55).
       Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2020 року було задоволено позовні вимоги АТ КБ “Приватбанк”. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 13 лютого 2012 року у розмірі 114543 грн. 88 коп., яка складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту – 8360 грн. 95 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом – 97252 грн. 27 коп., заборгованості за пенею – 3000 грн., штрафу (фіксована частина) – 500 грн., штрафу (процентна складова) – 5430 грн. 66 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь АТ КБ “Приватбанк” (ЄДРПОУ 14360570, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд.1-Д) витрати по сплаті судового збору у сумі 2102 грн. (а.с.58-60).
       Копія заочного рішення суду від 24 березня 2020 року була направлена відповідачу за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою його місця проживання 27 березня 2020 року.
       Відповідачем ОСОБА_1 02 квітня 2020 року було отримано копія вказаного заочного рішення суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.61, 62).
       У заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 зазначав, що він не отримував копії оскаржуваного заочного рішення суду від 24 березня 2020 року, зазначав, що не ставив свій підпис на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.
       Слід зазначити, у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.
       Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).
       У справі «Белле проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
       У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» від 1 березня 2002).
       Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
       Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
       Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
       Таким чином, в розумінні Європейського суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя, яке полягає в тому, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Реалізація основоположного принципу здійснення правосуддя як верховенства права безпосередньо залежить від права на доступ до суду, яке має застосовуватися на практиці та бути ефективним. Для того, щоб право на доступ було ефективним, повинна бути реальна можливість оскаржити дію, що порушує право.
       Відповідно до частини 3 статті 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
       Положення ЦПК України свідчать про те, що за загальним правилом, відповідач у випадку залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду буде позбавлений права на апеляційне оскарження заочного рішення. 
       Лише в разі постановлення судом ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідачеві надається право оскаржити заочне рішення у апеляційному порядку.
       Враховуючи, що відповідачем заперечується отримання копії оскаржуваного рішення суду та однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без розгляду суперечить чинному цивільному процесуальному законодавству України та порушує право відповідача на апеляційне оскарження заочного рішення суду.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк “Приватбанк” до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

    Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова