ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1386/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №695/2483/20 Категорія: на додаткове рішення 	Середа Л.В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Вініченка Б.Б., Фетісової Т.Л.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, 

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість із виплати компенсації за невикористані відпустки в сумі 28603,63 грн, середньоденний заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 96190,29 грн та заборгованість по заробітній платі в сумі 1900 грн, а всього 126693,92 грн. 
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2021 року в задоволенні позову відмовлено. 
18 травня 2021 року ТОВ «Красногірське» подало заяву, у якій просило суд ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Красногірське» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9600 грн.
28 травня 2021 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області ухвалено додаткове рішення, яким частково задоволено заяву ТОВ «Красногірське» та стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4200 грн.
Рішення суду обґрунтоване тим, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу не є співмірнимим із складністю цієї справи, наданий адвокатом обсяг послуг, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, кількість затраченого адвокатом часу на ознайомлення та вивчення матеріалів позовної заяви, консультацію клієнта належним чином не підтверджено, а матеріали справи не містять детального опису таких робіт, жодного письмового клопотання, відзиву, чи будь-яких інших процесуальних документів адвокатом до суду в рамках розгляду даної справи не подавалося. Враховуючи наведене, суд вирішив, що до стягнення підлягає сума витрат на правничу допомогу в розмірі 4200 грн.
Не погоджуючись із додатковим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просить його скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
В апеляційній скарзі вказує, що суд не прийняв до уваги доводи ОСОБА_1 про те, що заявник мав би звернутись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду, а звернувся із непередбаченою нормами ЦПК України заявою про ухвалення рішення про судові витрати.
Зазначає, що при визначенні суми витрат на правничу допомогу, суд врахував час перебування суду в нарадчій кімнаті (51 хв), що не може входити до витрат на професійну правничу допомогу.
Вважає, що суд прийняв рішення у формі документа під назвою ухвала, яка не передбачена нормами ЦПК України.
Також вказує, що судом першої інстанції не враховано, що рішення суду не вступило в законну силу.
ТОВ «Красногірське» подало відзив на апеляційну скаргу та, вважаючи рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в задоволенні позову покладаються на позивача.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Враховуючи докази надання правничої допомоги відповідачу ТОВ «Красногірське» адвокатом Крикуном О.А., які містяться в матеріалах справи, а також подання таких доказів у строк, передбачений статтею 141 ЦПК України, колегія суддів вважає правильним висновок місцевого суду про необхідність стягнення таких витрат з позивача на корись відповідача у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром витрат на правничу допомогу, з урахуванням співмірності складності справи та наданих адвокатом послуг, тому він зміні чи скасуванню не підлягає. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом безпідставно враховано при визначенні часу зайняття адвоката в судовому засіданні перебування суду в нарадчій кімнаті, є безпідставними. Так, вихід суду до нарадчої кімнати та послідуюче проголошення судового рішення, є невід`ємними складовими судового процесу. Адвокат, як учасник справи, повинен був дочекатися виходу суду із нарадчої кімнати для проголошення рішення та не міг в цей час надавити будь-яку іншу правничу допомогу, крім представництва інтересів свого клієнта ТОВ «Красногірське» під час розгляду даної справи. Отже час перебування суду в нарадчій кімнаті судом обґрунтовано включено до загального часу перебування адвоката в судовому засіданні.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що відповідачем подано не передбачену цивільним процесуальним законодавством заяву про ухвалення рішення про судові витрати, також є безпідставними. Назва заяви не впливає на суть прохальних вимог, викладених у ній, а саме: ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.
Посилання скаржника на те, що судом не враховано не набрання рішенням суду законної сили, не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального законодавства, яким такі вимоги при ухваленні додаткового рішення не встановлено.
Зазначення судом першої інстанції у назві процесуального документу ухвала, а не рішення, на що вказує скаржник, не змінює суті ухваленого рішення та не впливає на його правильність, оскільки воно винесене на підставі відповідних норм цивільного процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2021 рокупро стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Красногірське» судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4200 грн є законним та обґрунтованим, тому зміні чи скасуванню не підлягає.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишення додаткового рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2021 рокубез змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді