Ухвала    
 
15 липня 2021 року
м. Київ
справа № 766/10628/17
провадження № 61-7415 ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 вересня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 17 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
До Верховного Суду 30 квітня 2021 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на рішення Херсонського міського суду Херсонської області                    від 21 вересня 2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду               від 17 лютого 2021 року з пропуском строку, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2021 року визнано підстави для поновлення строку неповажними, вказану касаційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику звернутися до суду касаційної інстанції із клопотанням, в якому навести інші підстави для поновлення строку і надати відповідні докази та доплатити судовий збір.
У червні 2021 року до суду касаційної інстанції  ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, докази сплати судового збору у розмірі 5 834,35 грн та заяву про відстрочення та розстрочення сплати судових витрат, зменшення їх розміру.
Як на підставу пропущення строку заявник посилається на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_3 , у зв`язку із цими обставинами з цього дня він почав проживати із батьком - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , який є літньою людиною та потребує сторонньої допомоги. Зазначає, що за вказаною адресою відсутня інтернет-мережа. 
Суд апеляційної інстанції 17 лютого 2021 року проголосив вступну та резолютивну частину оскаржуваної постанови, однак у зв`язку із неотриманням повного тексту оскаржуваної постанови, він з 01 березня 2021 року неодноразово звертався до суду першої та апеляційної інстанцій з клопотанням про отримання копії судового рішення, яке отримав лише            06 квітня2021 року в суді першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
З огляду на те, що заявник вживав дії щодо отримання повного тексту оскаржуваного судового рішення, подав касаційну скаргу в розумні строки після його отримання, смерть матері і хворобу батька, заява про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Крім того, заявник просить зменшити сплату судового збору до                 9 787,81 грн, що складає 5% його річного доходу за 2020 рік, або відстрочити остаточну його суму до ухвалення судового рішення з підстав, передбачених положеннями статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір». Посилається на те, що розмір судового збору, який становить 16 000,00 грн, є для нього занадто обтяжливий, оскільки річний дохід заявника по заробітній платі за 2020 рік складав 172 502,49 грн, по пенсії - 23 253,72 грн. Крім того, зазначає, що на цей час працює на посаді провідного спеціаліста - державного інспектора з охорони навколишнього природнього середовища в Державній екологічній інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) з посадовим окладом 5 100,00 грн та має на утриманні сина - ОСОБА_5 , який є студентом денної форми навчання і не має самостійного заробітку.
Суд вважає, що відсутні підстави відстрочувати ОСОБА_1 сплату судового збору, однак можливо зменшити його розмір, з огляду на таке.
Згідно із частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення              у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.
У той же час гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.
При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.
Із наданих заявником документів та судових рішень слідує, що заявник не надав суду даних про реальний розмір його доходів, про наявність рухомого чи нерухомого майна, рахунків у банківських установах, тощо. 
Водночас, заявник є єдиним спадкоємцем майна померлої матері та має можливість ним користуватись, забезпечений житлом та у цьому провадженні оспорює суму у загальному розмірі 4 092 162,48 грн, тому суд вважає що відсутні обгрунтовані підстави зменшувати розмір судового збору до мінімального та відстрочувати сплату судового збору.
Перевіривши наведені у заяві доводи, з метою недопущення зловживання процесуальними правами, з урахуванням предмету спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання та зменшення розміру судового збору за подання касаційної скарги до 2/3 частини від суми судового збору, встановленого законом, тобто до 11 000,00 грн.
Таким чином, заявнику необхідно доплатити судовий збір у розмірі  1 227,19 грн за подання та розгляд касаційної скарги до Верховного Суду.
Відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Враховуючи викладене вище, зазначений в ухвалі Верховного Суду                       від 28 травня 2021 року строк для сплати судового збору у розмірі                 1 227,19 грн слід продовжити та повідомити про це заявника.
Керуючись статтями 127, 136, 185, 390, 392, 393 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір» 
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 21 вересня 2020 року та постанови Херсонського апеляційного суду від 17 лютого              2021 року.  
Заяву ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору задовольнити частково, зменшити розмір судового збору до 11 000,00 грн. 
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.
Продовжити  ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 28 травня 2021 року, до 25 серпня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     О.В. Білоконь