Справа № 991/5539/21
Провадження 1-кс/991/5621/21

У Х В А Л А 
іменем України

16 серпня 2021 року                                                                         м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИЛА:
До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання її заяви від 02.08.2021.
У скарзі зазначається, що 02.08.2021 ОСОБА_3 поштою направлена до Національного антикорупційного бюро України заява про кримінальне правопорушення, вчинене за попередньою змовою групою осіб в складі організатора злочину – судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та суддів Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України. Станом на день подання скарги відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за цією заявою не внесені, відповідний витяг заявниці не наданий. 
Отже, скаржниця стверджує, що детективами НАБУ не виконані вимоги ст. 214 КПК України, тому просить слідчого суддю зобов`язати Національне антикорупційне бюро України виконати імперативні вимоги ч. 4 ст. 214 КПК України та внести відомості за заявою ОСОБА_3 від 02.08.2021 про кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 364 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні скаржниця підтримала вимоги скарги, просила її задовольнити. Додатково повідомила, що прокурорами Офісу Генерального прокурора вже визначено наявність складу злочину і зобов`язано детективів внести відомості до ЄРДР. Відсутність в додатках до скарги копії заяви, з якою вона звернулася до НАБУ обґрунтувала тим, що заява направлена до НАБУ і до Офісу Генерального прокурора, її копія у скаржниці відсутня, а закон зобов`язує внести до ЄРДР будь-яку заяву без дослідження її змісту. Вважає, що слідчий суддя також не уповноважений досліджувати зміст поданої заяви на предмет наявності в ній відомостей про кримінальне правопорушення. 
Уповноважена особа, бездіяльність якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, про дату і час судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу та долучені до неї матеріали, заслухавши скаржника, слідчий суддя дійшла таких висновків.

У відповідності до положень ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3  частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ч. 1 ст. 33-1 КПК України, і не мають повноважень здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не віднесені до його підсудності. 
За таких умов слідчим суддею Вищого антикорупційного суду розглядаються скарги в порядку статті 303 КПК України, зокрема, на бездіяльність слідчого, прокурора в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду (частина 1 статті 306 КПК України).
Порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України (ч. 1 ст. 1 КПК України). Згідно із приписами ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. 
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 КПК України. Так, ч.1 ст. 303 КПК України закріплений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена така бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. 
Системний аналіз положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Так, у відповідності до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення … зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Разом з тим, на підставі ст. 25 КПК України проголошено засаду публічності. Прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила. З вказаною нормою кореспондується вимога п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, у відповідності до якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. З цими вимогами узгоджуються приписи Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генерального прокурора України від 30.06.2020  № 298), з огляду на які до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, бездіяльність щодо внесення відомостей до ЄРДР в сенсі Кримінального процесуального кодексу України може мати місце лише у разі: 
-        надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення до суб`єкта, який наділений відповідними повноваженнями вносити дані до ЄРДР; 
-        наявність в заяві інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення;
-        невнесення відомостей за заявою, яка надійшла уповноваженому суб`єкту і містить ознаки кримінального правопорушення, протягом 24 годин. 

Як вбачається із поданої скарги, ОСОБА_3 звернулася до НАБУ з заявою від 02.08.2021 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, яка була отримана 04.08.2021. Однак слідчий суддя не має можливості дослідити зміст цієї заяви, оскільки скаржником вона ні до матеріалів скарги, ні в судовому засіданні не надана. 
Зважаючи на те, що розгляд скарги на дії слідчого, прокурора здійснюється у порядку, встановленому для судового розгляду (ч. 1 ст. 306 КПК України), під час такого розгляду підлягає застосуванню і принцип змагальності, встановлений ст. 22 КПК України. З урахуванням особливостей оскарження рішень, дій та бездіяльності органу досудового розслідування (встановлених главою 26 КПК України) зазначений принцип передбачає самостійне обстоювання заявником та слідчим, прокурором (рішення чи бездіяльність якого оскаржується) їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. 
Однак скаржницею не було надано слідчому судді заяви, яка була подана нею до НАБУ, в підтвердження того, що така заява містить відомості про вчинене кримінальне правопорушення. А тому слідчий суддя позбавлена можливості дослідити її зміст на предмет наявності інформації, яка свідчить про ознаки кримінального правопорушення, як передумови для внесення таких відомостей до ЄРДР. Тому слідчий суддя розглядає скаргу за наявними в ній матеріалами. 

Так, дослідивши зміст поданої скарги слідчий суддя встановила, що в частині опису кримінального правопорушення, про яке повідомляла ОСОБА_3 в заяві від 02.08.2021, йдеться лише про те, що на переконання заявниці, група осіб в складі організатора злочину – судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 та суддів Київського апеляційного суду ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 за попередньою змовою вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 364 КК України. Обставини, за яких воно вчинене в скарзі не описуються, а із змісту заяви встановити неможливо через її відсутність. 
Водночас стосовно посилання на вчинення кримінального правопорушення суддями під час здійснення правосуддя слідчий суддя зауважує про таке. Згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права, а відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб. 
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.
Аналогічної позиції дотримується і Консультативна ради європейських суддів, яка в п. 57 Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Верховний Суд України в постанові від 15.04.2008 у справі № 21-319во07 зазначив, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися, за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти суду чи судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя і посяганням на процесуальну незалежність суду.
З наведених вище правових норм можна зробити висновок, що незгода із прийнятим суддею процесуальним рішенням в конкретній справі шляхом подання заяви про кримінальне правопорушення може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених статтями 126 та 129 Конституції України. 

При розгляді питання, що стосується невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується суддів, необхідно враховувати також Висновок від 01.07.2013 Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства. Так, судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК України, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: ...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

За таких обставин, слідчий суддя доходить висновку про відсутність відомостей про те, що у заяві скаржниці зазначаються обставини, які б вказували або могли б свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, з чим закон пов`язує внесення відомостей до ЄРДР. Не вбачається з матеріалів скарги у цій заяві відомостей, які могли би свідчити про зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб (ч. 1 ст. 364 КК України). 

Посилання скаржниці на необхідність автоматичної реєстрації в ЄРДР всіх відомостей згідно з поданими заявами, слідчим суддею не приймаються, оскільки суперечать принципу публічності, засадам кримінального провадження, зокрема приписам ст. 2, 25, 214 та Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань. А відомості про вчинення кримінального правопорушення суддями, тобто суб`єктами для яких законодавчо закріплені додаткові гарантії незалежності діяльності, мають бути з достатньою ретельністю обґрунтовані, а не лише висловлене припущення про ймовірність вчинення ними таких дій. 

У зв`язку з цим необхідно також звернути увагу, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Відсутність у матеріалах скарги інформації, яка свідчить про вчинення кримінальних правопорушень, підслідних Національному антикорупційному бюро і підсудних Вищому антикорупційному суду, зумовлює відмову у задоволенні скарги. 

Враховуючи викладене, керуючись ст. 2, 26, 214, 303-305, 309, 376 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відмовити.
Положення частини третьої статті 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020.
Повний текст ухвали оголошений 20.08.2021.

Слідчий суддя                                                                          ОСОБА_1