П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 липня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 495/5128/20	
Головуючий в 1 інстанції: Мишко В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді – доповідача	Кравця О.О.	
судді –	Зуєвої Л.Є.	
судді – за участю секретаря	Коваля М.П. Юрчак М.Р. 	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного Управління ДПС у місті Києві на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2021 року по справі № 495/5128/20, прийнятого у відкритому судовому засіданні у складі судді Мишко В.В., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління ДПС у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ:

27 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у місті Києві, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 27 липня 2020 року.
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2021 року позов був задоволений.

II.          КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ , УЗАГАЛЬНЕНІ  ДОВОДИ АПЕЛЯНТА ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2021 року ГУ ДПС у місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просило його скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги апелянт, обґрунтовує тим, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.
Такі принципи адміністративного судочинства як рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються в справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення.
Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року в справі №761/14902/14-а і від 03 червня 2020 року в справі №П/811/2636/15.
Повісток про виклик до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, а також інших документів що повідомляли б про дату та час розгляду справи до ГУ ДПС у м. Києві не надходило, що підтверджується відсутністю відповідних відміток в матеріалах справи, чим  Відповідач був позбавлений  права на захист своїх інтересів у суді.
Апелянт також зазначає,  що пунктом 4.4 акту перевірки № 0974/26/15/05/42275040 від 16.07.2020 року позивача повідомлено та викликано 21.07.2020 року о 09:00 год. для складання та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Акт перевірки № 0974/26/15/05/42275040 від 16.07.2020 року був вручений керівнику структурного підрозділу ТОВ «Хіт-Трейд» за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, 12 – ОСОБА_2 , що підтверджується її підписом та спростовує твердження позивача про те, що акт перевірки вручений не був. Відповідно до ст. 3 розділу ІІ Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016 року, посадовою особою ГУ ДПС у м. Києві був складений протокол про адміністративне правопорушення № 758 від 21.07.2020 року на бланку за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. У відповідному протоколі згідно бланку зазначаються час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Також апелянт вказує на те, що відповідно до чинного законодавства на бланку за формою згідно із додатком 1 до Інструкції було зазначено, що особу повідомлено про розгляд адміністративної справи 27.07.2020 року у приміщенні ГУ ДПС за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 о 09:00 годині. Зазначений протокол направлено засобами поштового зв`язку на адресу позивача, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу за номером 0411631691803. Позивач отримав протокол про адміністративне правопорушення № 758 від 21.07.2020 року, зазначене повідомлення за номером 0411631691803 повернулось па адресу контролюючого органу з відміткою про вручення поштового відправлення позивачу 10.08.2020 року.
Позивач на складання та підписання протоколу не з`явився, що підтверджується актом неявки для підписання та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення № 97 від 21.07.2020 року. ГУ ДІІС у м. Києві вжило всіх заходів для своєчасного та належного сповіщення позивача про складання протоколу про адміністративне правопорушення № 758 від 21.07.2020 року. Добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись па неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
08.07.2021 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на законність та обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

III.          ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ: 

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 року відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 30 червня 2021 призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України, але до судового засідання не з`явилися, а тому в порядку ч.4 ст.229 КАС України , у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
13.07.2021 року до апеляційного суду надійшло клопотання Головного Управління ДПС у місті Києві про розгляд справи в режимі відеоконференції, але ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.07.2021 року у задоволенні заяви було відмовлено.
Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона  підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: 

IV.          ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Судом першої інстанції було встановлено, що на підставі наказу ГУ ДПС у м. Києві від 02.07.2020 року №4483 (а/с 13), посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку магазину ТОВ «Хіт-Трейд», який знаходиться за адресою: м. Київ, Дніпровська Набережна, буд. 12. 
За результатом перевірки складено акт фактичної перевірки № 001732 від 16.07.2020 року, в якому зазначено про порушення п.11 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017р. № 148 (а/с 9-12).
21.07.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення від 21.07.2020 року № 758 (а/с 7-8).
Копію протоколу позивачем отримано 10.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а/с 46).
27.07.2020 року виконуючим обов`язки заступника начальника Головного управління ДПС у м. Києві Якушко І.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, якою на ОСОБА_1 – директора ТОВ «Хіт-Трейд» накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн., за не оприбуткування готівкових коштів в день їх надходження, за ч.1 ст.163-15 КУпАП.
Копію постанови позивачем отримано 14.08.2020 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а/с 46).

V.  РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ТА ОЦІНКА СУДУ :

Згідно ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно із п.12 Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом МФУ від 02.07.2016 року № 566, у разі неможливості складання протоколу за місцем вчинення адміністративного правопорушення протокол складається в органі доходів і зборів. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності запрошується до органу до органу доходів і зборів для складання і підписання протоколу. У запрошенні зазначаються дата, час і місце складання протоколу, воно вважається належним чином врученим, якщо воно надіслано за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручено особисто такій особі.
Частиною 1 статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Відповідно до п.11 розділу ІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 №148, оприбуткуванням готівки в касах установ/підприємств та їх відокремлених підрозділів, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО та з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
Оприбуткуванням готівки в касах відокремлених підрозділів установ/підприємств, які проводять готівкові розрахунки із застосуванням РРО без ведення касової книги, є забезпечення зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) в електронній формі протягом строку, визначеного пунктом 44.3 статті 44 Податкового кодексу України і занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками/електронними фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку (КОРО - у разі її використання на період виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії). Установа/підприємство визначає місце та спосіб зберігання відокремленими підрозділами щоденних фіскальних звітних чеків (щоденних Z-звітів) у електронній формі.
Статтею ст. 245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до ст. 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Частиною 2 цієї статті визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції , кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які, на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
Отже, вищевказана норма гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і в оцінці дотримання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за яких майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.
Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.6 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).
Тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії"(Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V та п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року ).
Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), п. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки" (Pincova and Pinc v. The Czech Republic), п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії" (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії" (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року, також Рішення у справі "Рисовський проти України" (Rysovskyy v. Ukraine) від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, п.71).
Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення ЄСПЛ у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління ( див п. 110 рішення ЄСПЛ у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (заява №36985/97).

(1)          Оцінка аргументів учасників справи і висновку суду першої інстанції

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.1-2 ст.308 КАС України, в редакції Закону на момент вчинення процесуальної дії).
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України (в цьому випадку й далі - у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду і розгляду справи), встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем, в порушення вимог п.12 Інструкції №566, замість п.4.3 у п. 4.4. акту перевірки, зазначено що позивач викликається для складання протоколу про адміністративне правопорушення на 21.07.2020 року на 09:00 годину, проте місце складання протоколу не вказано взагалі . Крім цього, в протоколі № 758 від 21.07.2020 року ,який був вручений позивачу 10.08.2020 року було зазначено  , що особу повідомлено про розгляд адміністративної справи 27.07.2020 року у приміщенні ГУ ДПС за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19 о 09:00 годині, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, надати докази та пояснення.
Отже, спірна постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що в магазині ТОВ «Хіт-Трейд» готівкові розрахунки проводяться із застосуванням РРО без ведення касової книги та забезпечується зберігання щоденних фіскальних звітних чеків (Z-звітів) в електронному вигляді, що підтверджується зведеними даними з касового апарату (РРО) за період з 16.10.2019 року по 15.07.2020 року із зазначенням номеру, дати та суми кожного Z-звіту (а/с 16а-16з).
Апеляційний суд також відхиляє доводи податкового органу щодо обов`язку позивача заносити інформацію згідно із фіскальними звітними чеками/електронними фіскальними звітними чеками до відповідної книг обліку, оскільки згідно приписів п.11 розділу ІІ Положення №148 занесення інформації згідно з фіскальними звітними чеками/електронними фіскальними звітними чеками до відповідних книг обліку передбачено виключно у разі її використання на період виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що згідно наказу про проведення фактичних перевірок від 02.07.2020 року №4483 встановлено тривалість перевірки ТОВ «Хіт-Трейд» 10 діб, дата початку перевірки 09.07.2020 року. Тобто строк перевірки встановлено з 09.07.2020 року по 19.07.2020 року.
При цьому, під час проведення перевірки позивач зауважив, що без допомоги сервісної організації, яка обслуговує РРО, ТОВ «Хіт-Трейд» не мало можливості в день початку перевірки за місцезнаходженням магазину (16.07.2020 року) роздрукувати з пам`яті РРО щоденні фіскальні звітні чеки (Z-звіти), у зв`язку з чим позивач запропонував відповідачу надати Z-звіти на наступний день, тобто 17.07.2020 року, проте відповідачем було відмовлено, мотивуючи тим, що перевірку вже закінчено, чим також порушив права позивача.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду 1-ої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, так як податковим органом не доведена наявність підстав для призначення штрафу.
Але, апеляційним судом було встановлено, що матеріали справи не містять доказів направлення та отримання ГУ ДПС у м. Києві повісток про виклик до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, що повідомляли  про дату та час розгляду справи, а також вирішення судом 1-ої інстанції клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 
Рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються в справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення.
Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта, що суд першої  інстанції, ухваливши оскаржуване рішення від 26.02.2021, не забезпечив рівних прав учасників процесу, необхідних для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, зокрема, не виконавши обов`язок щодо належного повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час і місце судового засідання для забезпечення реальної участі в судовому розгляді.
Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 травня 2020 року в справі №761/14902/14-а і від 03 червня 2020 року в справі №П/811/2636/15.

(2) Висновки апеляційного суду:

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що недотримання судом 1-ої інстанції норм процесуального права, призвело до порушення принципів рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом та змагальності сторін, оскільки відповідача не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового розгляду справи, що в силу приписів п.3 ч.3.ст.317 КАС України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду 1-ї інстанції та ухвалення нового судового рішення.
При цьому апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення. 
Керуючись ст.8,19,55 Конституції України, ст. 6 та ст. 1 Першого протоколу Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7, 229, 242, 271, 272, 286,302,308, 309, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління ДПС у місті Києві –задовольнити частково,  рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2021 року –  скасувати.
Ухвалити у справі нове судове рішення:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Постанову Головного Управління ДПС у місті Києві від 27 липня 2020 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400,00 грн – скасувати.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене та підписане 14 липня 2021 року.

Головуючий суддя                                                            О.О. Кравець

Суддя                                                                                Л.Є. Зуєва

Суддя                                                                                М.П. Коваль