Справа № 350/1707/20 
Провадження № 22-ц/4808/1163/21 
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого                Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач) 
суддів:                Бойчука І.В.., Девляшевського В.А.                
секретаря                 Капущак С.В.
з участю                представника ОСОБА_1 адвоката Долинки О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» Стеценка Максима Владленовича на заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року, ухвалене у складі  судді  Максиміва І.В. в с. Рожнятів 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 
Позовна заява мотивована тим, що 27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком Іваном Івановичем винисена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 22.09.2020 року Приватним нотаріусом Личуком Тарасом Володимировичем Івано-Франківського міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі за № 3961, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованості в сумі 2664.94 доларів США, яка складається з: 949,99 доларів США - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1696,96 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками і комісією; 17,99 доларів США - строкова заборгованість за відсотками і комісією та 1500 грн плати за вчинення виконавчого напису. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства України, тому є всі підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Просить, виконавчий напис вчинений 22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Личуком Тарасом Володимировичем Івано-Франківського міського нотаріального округу і зареєстрованого у реєстрі за № 3961, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованості за період з 01.06.2017 року по 01.06.2020 року в розмірі 2664,94 доларів США, визнати таким, що не підлягає виконанню повністю, та стягнути з ТОВ «Кредитні Ініціативи» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 10 840,80 грн.
Заочним рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем 22 вересня 2020 року, який зареєстровано в реєстрі за № 3961, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість в розмірі 2664,94 доларів США.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 840 грн 80 коп. сплаченого судового збору та 10000 грн. витрат на правову допомогу, а всього разом 10840 (десять тисяч вісімсот сорок) гривень 80 копійок.
Не погоджуючись з рішенням суду представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кридитні Ініціативи» Стеценко М.В. подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного заочного рішення, посилаючись на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, допустив порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалив незаконне рішення. Зокрема, апелянт вказує на те що, судом помилково встановлено, що оспорюваний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, атже вимогу (№L31-AB-20200807-164 від 01.06.2020 року) було направлено відповідачем до ОСОБА_1 11.08.2020 року, що підтверджується витягом трекінгу з офіційного веб-сайту «Укрпошта» № 0231724454340 та штампом ПАТ «Укрпошта». Також вказує, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом відповідно вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», оскільки суму боргу є безспірною. Наявність розрахунку заборгованості за кредитним договором не є підтвердженням безпірності такої заборгованості. Також щодо судових витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу апелянт вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката не співмірний зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Просить, скасувати заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року, ухвалити нове рішення яким відмовити позивачу у визнанні таким , що не підлягає виконанню виконавчий напис №3961 від 22.09 2020 року та у стягненні витрат на правничу допомогу.
13 липня 2021 року представник ОСОБА_1 Долинка О.А. подав відзив на апеляційну скаргу в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Зокрема, вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим і законним, апеляційну скаргу безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню. Вказує на те, що сторони окремо строк договору не визначали, погодили строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання, отже кінцевим строком кредитування сторони визначили 25.04.2012 року. Повернення кредиту та сплату відсотків відповідач мав здійснювати щомісячними платежами упродовж строку кредитування. У зв`язку з неналежним виконанням позивачем за кредитним договором кредитор в 2011 році звернувся до суду з відповідним позовом і рішенням Рожнятівського районного суду від 09.03.2011 року з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АКЦІОНЕРНИЙ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРОМИСЛОВО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК» стягнута заборгованість по кредитному договору №208 від 03.05.2007 року в сумі 171 843,34 грн. У даному випадку суд встановив, що заявлена до стягнення сума становить загальну заборгованість за кредитним договором. Тобто у даному випадку кредитор скористався правом вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту шляхом звернення з позовом до суду. Отже моментом звернення до суду із позовом кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів порядку сплати процентів за користування кредитом. Тому зобов`язання за кредитним договором 208 від 03.05.2007 року припинені шляхом їх виконання. Просить апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні Ініціативи» залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року залишити без змін.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити у її задоволення.
Представник ТОВ «Кридитні Ініціативи» Стеценко М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову  ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також, суд взяв до уваги, що відповідно до п. п. 3.4 п.3 гл. 16 розд. II Порядку № 296/5 строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Разом з цим, відповідно до Кредитного договору № 208 від 03.05.2007 року кінцевий термін повернення кредиту та процентів не пізніше 25.04.2012 року. Отже, право вимоги щодо сплати суми заборгованості за Кредитним договором виникло у Кредитора 26.04.2012 року. З огляду на зазначене, строк для вчинення виконавчого напису нотаріуса закінчився 26.04.2015 року.
Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що 03 травня 2007 року між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №208 згідно якого останній отримав кредит у розмірі 36 660 дол США з сплатою 12 % річних і з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів не пізніше25 квітня 2012 року(а.с.55- 58)
       Рішеням Рожнятівського районного суду від 09 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промилово-інвестиціний банк» заборгованість по кредитному договору №208 від 03 травня 2007 року в сумі 171 843,34 грн, судовий збір в розмірі 1700 грн та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпеченя розгляду справи судом (а.с.28-29)
       Постановою старшого державного виконаця Соловій В.Б. державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції від 10 серпня 2011 року ВП №28078255 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2/0913/145/11, виданого 09 берзеня 2011 року про стягнення заборгованості за кредитним договром у ромірі 171 843,34 грн (а.с.30)
Постановою старшого державного виконаця Соловій В.Б. державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції від 18 квітня 2012 року виконавче провадження ВП №28078255 з примусового виконання виконавчого листа №2/0913/145/11 закінчено у зв`язку з погашенням заборгованості згідно предявлених квитанцій в повному обсязі (а.с.33)
На підставі договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року правноступником всіх прав та обов`язків ПАТ «Акціонерний комерційний промилово-інвестиціний банк» за кредитним договром №208 від 03 травня 2007 року є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи"
Згідно виписки ТОВ «Кредитні ініціативи» від 11.09.2020 року з рахунку ОСОБА_1 про непогашення суми заборгованості за кредитним договором № 208, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором № 208 від 03.05.2007 року, станом на 01 червня 2020 року, становить 2664,94 доларів США, яка складається з: 949,99 доларів США - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 1696,96 доларів США - прострочена заборгованість за комісією та процентами, 17,99 доларів США - строкова заборгованість за комісією та процентами (а.с. 27).
За заявою ТОВ «Кредитні ініціативи», 22 вересня 2020 року за приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 3961 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованості за період з 01 червня 2017 року по 01 червня 2020 року за кредитним договором № 208 від 03.05.2007 року, який укладений між Закритим акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (правонаступник Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") та ОСОБА_1 в розмірі 2664,94 доларів США, та 1500 грн за вчинення виконавчого напису. (а.с. 65).
27 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63421283 з примусового виконання виконавчого напису № 3961 від 22.09.2020 року (а.с. 16-17).
В межах виконавчого провадження № 63421283, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. винесено постанову від 27.10.2020 року про арешт майна боржника, згідно якої накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 . Також, 28.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Сапіжаком І.І. в рамках виконавчого провадження № 63421283 винесено постанову про арешт коштів боржника, згідно якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на всіх відкритих рахунках боржника (а.с.76, 80-81).
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Законудля стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У статті 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172».
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18) зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».
У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції встановив, що нарахування розміру заборгованості за кредитним договором здійснено без урахування зміни строку виконання зобов`язання за кредитним договором відповідно до статті 1050 ЦК України за межами строку кредитування, вказаний стягувачем період заборгованості не відповідає дійсному періоду розрахунку боргу, докази отримання ОСОБА_1 вимоги про усунення порушень кредитором не надані, строк для звернення за вчиненням виконавчого напису сплив на моменту такого звернення.
Крім цього, суд першої інстанції втановив, що рішеням Рожнятівського районного суду від 09 березня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промилово-інвестиціний банк» заборгованість по кредитному договору №208 від 03 травня 2007 року в сумі 171 843,34 грн, судовий збір в розмірі 1700 грн та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпеченя розгляду справи та постановою старшого державного виконаця Соловій В.Б. державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції від 18 квітня 2012 року виконавче провадження ВП №28078255 з примусового виконання виконавчого листа №2/0913/145/11( за вищевказаним рішенням суду) закінчено у звязку з погашенням заборгованості згідно предявлених квитанцій в повному обсязі (а.с.33).
За таких обставин суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що документи, які були надані нотаріусу кредитором, не можна визнати такими, що підтверджували безспірність заборгованості боржника, тому правильно задовольнив позовні вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи».
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом відповідно вимог ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та сума боргу є безспірною, оскільки спростовується постановою старшого державного виконаця Соловій В.Б. державної виконавчої служби Рожнятівського районного управління юстиції від 18 квітня 2012 року згідно якої виконавче провадження ВП №28078255 з примусового виконання виконавчого листа №2/0913/145/11 закінчено у звязку з погашенням заборгованості по кредитному договору №208 від 03 травня 2007 року.
Наявність розрахунку заборгованості за кредитним договором не є підтвердженням безпірності такої заборгованості. 
Разом з тим, стягуючи з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь ОСОБА_1 10 000 грн витрат на правову допомогу є завищеними з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача на користь позивача п`ять тис. грн витрат на професійну правничу допомогу, так як представник позивача на приймав участі у судових засіданнях щодо розгляду цієї справи. 
Згідно статті 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (гонорару адвоката).
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України) становить 2 270 грн.
Ціна позову в даній справі становить 72 486,36 грн (2664,94 долари США Х 27.02. грн. офіційний курс гривні), яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн*100=227 000 грн).
Отже зазначена справа є малозначною в силу вимог закону, тому в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» Стеценка Максима Владленвича задовольнити частково.                         Заочне рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2021 року змінити шляхом зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу (гонорару адвоката) з 10 000 (десять тисяч) грн до 5 000 (п`ять тисяч) грн.                В решті оскаржуване рішення залишити без змін.                                                Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.                                        Повний текст складено 06 вересня 2021 року.
Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               І.В.Бойчук
                                                               В.А.Девляшевський