ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2021 року	Львів	Справа № 460/9049/20 пров. № А/857/11246/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Іщук Л. П.,  Шевчук С. М.;
за участю секретаря судового засідання   – Чопко Ю. Т.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 460/9049/20 (головуючий суддя Гудима Н. С., м. Рівне) за позовом ОСОБА_1   до   Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

                                                      ВСТАНОВИВ:

09 грудня 2020 року Рівненським окружним адміністративним судом  зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1   до   Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному про визнання протиправною бездіяльності щодо невидання наказу про встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та зобов`язання встановити, нарахувати та виплатити позивачу таку надбавку за вказаний період; визнання протиправною бездіяльності щодо невидання наказу про встановлення надбавки до посадового окладу як працівнику режимно-секретного  органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків та зобов`язання встановити, нарахувати та виплатити таку надбавку позивачу  за вказаний період.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що наказом від 04.01.2016 ОСОБА_1  встановлено надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10 відсотків, при передбаченому - 20 відсотків, а з березня 2020 року, за відсутності будь-яких змін у формі допуску до державної таємниці та доступу до відомостей та їх носіїв відповідного ступеня секретності, відповідач почав виплачувати позивачу надбавку у розмірі 20 відсотків, при передбаченому - 60 відсотків. У зв`язку з цим, в жовтні 2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплату надбавки у відповідному розмірі, проте відповідач, на думку позивача, протиправно відмовив йому у такому. Вказує, що бездіяльність відповідача порушує його право на отримання надбавки як працівнику, який відповідно до своїх функціональних обов`язків постійно працював з відомостями, що становлять державну таємницю.  
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному щодо неприйняття наказу про встановлення ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та надбавки до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків посадового окладу. Зобов`язано Відділ урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в місті Рівному встановити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та надбавку до посадового окладу як працівнику режимно-секретного органу за період з 15.01.2019 по 22.06.2020 в розмірі 60 відсотків його посадового окладу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем  – Відділом урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги  вказано, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови було порушено норми матеріального та процесуального права. Також вказано, що надбавка до посадового окладу за доступ до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності “особливої важливості” у розмірі 60 відсотків встановлюється працівникам режимно-секретних органів, однак наказом начальника Відділу позивач призначений на посаду як особа, яка здійснює облік та зберігання секретних документів, а також заходи забезпечення режиму секретності, тобто дана особа не є працівником  режимно-секретного органу та обіймає посаду заступника начальника Відділу. Зважаючи на те, що позивач є особою, яка працювала в умовах режимних обмежень з допуском до державної таємниці за формою 1 та не був працівником режимно-секретного органу, надбавка за ступінь секретності встановлена у розмір 20 відсотків.
Представники відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримали та просять таку задовольнити в повному обсязі, скасувати  рішення суду та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову  в повному обсязі.
Позивач – ОСОБА_1 , у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив  та просить відмовити в   задоволенні такої в  повному обсязі, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що 18.02.2011 наказом Головного управління Державної фельд`єгерської служби України №63 о/с майора внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України  в м.Рівне (а.с.12).
09.09.2011 наказом відділу Головного управління Державної фельд`єгерської служби України  в м.Рівне на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків щодо забезпечення режиму секретності у відділі (а.с.13).
28.10.2015 між Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк з 01.01.2016 по 31.12.2016 (а.с.14-15).
Наказом Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №408-ос від 14.12.2015 ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом на посаду заступника начальника Відділу (а.с.16).
23.12.2019 наказом начальника Відділу №22 затверджено Положення про режимно-секретний орган Відділу та визначено ОСОБА_1 таким, що відповідає за забезпечення режиму секретності у Відділі (а.с.17-20).
30.10.2017 між Відділом та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби на строк з 01.01.2018 по 22.06.2020 (а.с.21-22).
Цього ж дня наказом начальника Відділу за №29-ос від 30.10.2017 продовжено військову службу ОСОБА_1 за новим контрактом на посаді заступника начальника Відділу до досягнення граничного віку перебування на військовій службі з 01.01.2018 по 22.06.2020 (а.с.23).
У вересні 2020 року ОСОБА_1 , вважаючи, що відповідач нараховував та виплачував  йому надбавку у меншому розмірі, звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату надбавки до посадового окладу за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та з 15.01.2019 по 22.06.2020 - у розмірі 60 відсотків (а.с.38-39).
Листом від 21.10.2020 №63/26/01-487 у відповідь на вказане звернення відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для такого перерахунку, у зв`язку з виплатою йому надбавки у відповідності до положень постанови КМУ “Про затвердження Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці” від 15.06.1994 №114 (а.с.40). 
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції   погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України "Про державну таємницю" від 21 січня 1994 року №3855-ХІІ (далі - Закон №3855-ХІІ) залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності “особливої важливості”, “цілком таємно” та “таємно”; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності “цілком таємно” та “таємно”; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності “таємно”, а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.
Згідно з ч.2 ст. 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності “особливої важливості”, “цілком таємно” та “таємно” надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.
Відповідно до ч.4 ст.22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, допуск до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.
Приписами ч.7 ст.22 Закону №3855-ХІІ обумовлено, що  надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.
Відповідно до ст.30 Закону №3855-ХІІ у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
На виконання цих вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці (далі - Положення №414).
Згідно з пунктом 2 Положення №414 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “особливої важливості”, - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “цілком таємно”, - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “таємно”, - 10 відсотків.
Відповідно до пункту 5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Згідно з пунктом 6 Положення № 414 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.
Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Отже,  надання допуску до державної таємниці передбачає визначення необхідності роботи особи із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.
Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.
Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 27.05.2020 у справі №806/2056/18.
Встановлено, що проходження ОСОБА_1 військової служби на посаді заступника начальника Відділу потребували доступу до державної таємниці форми 1, що підтверджується змістом наказу №22 від 23.12.2016 та Положення про режимно-секретний орган Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному,  Функціональними обов`язками відповідального за забезпечення режиму секретності Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м.Рівному, Посадовими інструкціями заступника начальника Відділу (а.с.17-20, 26-36) та не заперечується відповідачем.
Відповідно до п.1 вказаного Положення про режимно-секретний орган Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м.Рівному Відділі у зв`язку з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, штатним розписом не передбачено створення режимно-секретного органу (далі - РСО). Облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються заступником начальника відділу, якому надано допуск до державної таємниці із ступенем секретності “особливої важливості” і який володіє відповідними діловими якостями, має необхідні знання та досвід і здатний виконувати обов`язки покладені на нього. На відповідального за забезпечення режиму секретності поширюються обов`язки та права РСО.
Таким чином, зважаючи на незначний обсяг робіт, пов`язаних з державною таємницею, внаслідок чого штатним розписом не передбачено створення РСО, ОСОБА_1 як заступник начальника Відділу здійснював облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності у Відділі. При цьому, на нього поширювалися всі права та обов`язки РСО.
Відповідно до п.2 Положення № 114 особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації, зокрема, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності “особливої важливості”, - 20 відсотків.
Поряд з цим, постановою КМУ від 10 січня 2019  № 6 “Про внесення змін до Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці” Положення №114 доповнено пунктом 4-1, згідно з яким працівникам   режимно-секретних   органів   в  органах законодавчої,  виконавчої  та  судової влади, органах прокуратури, інших  державних  органах,  органах  місцевого  самоврядування, на підприємствах,  в  установах,  організаціях  надбавка до посадових окладів  (тарифних  ставок),  установлюється  залежно  від ступеня секретності інформації у таких розмірах: відомості   та   їх   носії,  що  мають  ступінь  секретності "особливої важливості", - 60 відсотків; відомості  та  їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 50 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 30 відсотків. Дана постанова набрала чинності 15.01.2019.
Таким чином, з 01.03.2018 по 14.01.2019 позивачу повинна була встановлюватися та виплачуватися надбавка у розмірі 20 відсотків, а починаючи з 15.01.2019 по 22.06.2020 (дату припинення військової служби) - у розмірі 60 відсотків посадового окладу. 
За правилами ст.21 Закону № 3855-ХІІ в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, з метою розроблення та здійснення заходів щодо забезпечення режиму секретності, постійного контролю за їх додержанням створюються на правах окремих структурних підрозділів режимно-секретні органи, які підпорядковуються безпосередньо керівнику державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації.
До складу режимно-секретного органу входять підрозділи режиму, секретного діловодства та інші підрозділи, що безпосередньо забезпечують охорону державної таємниці, залежно від специфіки діяльності державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації.
В державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях із значним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, вводиться посада заступника керівника з питань режиму, на якого покладаються обов`язки та права керівника РСО.
Водночас, в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях з незначним обсягом робіт, пов`язаних з державною таємницею, де штатним розписом не передбачено створення РСО, облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснюються особисто їх керівниками або спеціально призначеним наказом керівника працівником після створення необхідних умов, що забезпечують режим секретності. 
При цьому, законодавцем наголошено, що на таких працівників поширюються обов`язки та права працівників РСО.
З огляду на наведене, через незначний обсяг робіт, пов`язаних з державною таємницею, штатним розписом Відділу не створювалося РСО, у зв`язку з його недоцільністю, а облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності здійснювався заступником начальника Відділу ОСОБА_1 , на якого поширювалися всі обов`язки та права працівників РСО.
Таким чином, ОСОБА_1 мав доступ до державної таємниці форми 1, зокрема, щодо відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності "особливої важливості", згідно з посадовими обов`язками здійснював облік і зберігання секретних документів, а також заходи щодо забезпечення режиму секретності, а відтак мав право на встановлення надбавки за службу в умовах режимних обмежень за період з 01.03.2018 по 14.01.2019 в розмірі 20 відсотків та як працівнику режимно-секретного органу з 15.01.2019 по 22.06.2020 -  в розмірі 60 відсотків.
Згідно з частиною другою статті 6 КАС та статтею 17 Закону України “Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини” передбачено застосування судами Конвенції та практики Європейського Суду з прав людини як джерела права.
Суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на все  вищевказане, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ці обставини було враховано та мотивовано  прийнято рішення про  задоволення адміністративного позову в повному обсязі.
Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про   задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу урядового фельд`єгерського зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Рівному – залишити без задоволення, а рішення Рівненського  окружного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 460/9049/20  – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	С. М. Шевчук 	
Повне судове рішення складено 28 липня 2021 року.