ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" вересня 2021 р.           Справа№ 910/13559/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кравчука Г.А.
суддів:            Козир Т.П. 
          Коробенка Г.П. 
 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іоніті", м. Київ
на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 (повний текст складено 02.06.2021)
у справі № 910/13559/20 (суддя Ломака В.С.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іоніті", м. Київ
до Приватного підприємства "Автоентерпрайз", м. Харків
про стягнення 25 200,00 грн,
ВСТАНОВИВ:
Обставини, що передували прийняттю оскаржуваного додаткового рішення.
У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Іоніті" (далі - ТОВ "Іоніті", позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного підприємства "Автоентерпрайз"  (далі - ПП "Автоентерпрайз", відповідач) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 25 200,00 грн.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між ним та відповідачем було укладено Договір про надання послуг з розміщення обладнання від 20.03.2020, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надавати, а позивач - прийняти та оплатити послуги з розміщення обладнання зарядних пристроїв для заряджання електромобілів. Відповідач взяті на себе за Договором обов`язки належним чином не виконав, оскільки, за твердженням позивача, не забезпечив безперебійну роботу зазначених зарядних пристроїв, що позбавило останнього можливості використати таке обладнання у господарській діяльності, внаслідок чого виникли підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій.
Ухвалою місцевого господарського суду від 14.09.2020 прийнято вказану позовну заяву ТОВ "Іоніті" та відкрито провадження у справі №910/13559/20, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
В поданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву поряд з викладеними запереченнями по суті заявлених вимог відповідач порушив клопотання про встановлення йому додаткового терміну для подачі відповідного висновку експерта щодо фіксації електронних доказів, розміщених на сторінці позивача у соціальній мережі "Facebook", витребувати у позивача оригінал Договору про надання послуг з розміщення обладнання від 20.03.2020, а також покласти на позивача понесені відповідачем судові витрати у даній справі в розмірі 20 500,00 грн, з яких: 5 500,00 грн - вартість проведення комп`ютерно-технічної експертизи, 15 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження розміру судових витрат відповідачем долучено до відзиву на позовну заяву: ордер від 15.10.2020 серії АХ № 1027331, виданий на ім`я адвоката ОСОБА_1; копію свідоцтва про право заняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю від 26.10.2011 № 1096; копію платіжного доручення від 15.10.2020 № 520 про сплату відповідачем на користь ТОВ "ЕДСУ" грошових коштів за комп`ютерно-технічну експертизу згідно рахунку 133/10 від 13.10.2020 (без ПДВ) у розмірі 5 500,00 грн. 
Як убачається із змісту ухвали від 29.10.2020, суд першої інстанції з метою виконання завдань господарського судочинства та дотримання його основних засад з власної ініціативи продовжив відповідачу встановлений судом процесуальний строк на подання відзиву на позов до 22.10.2020, визнав за доцільне призначити розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін з огляду на подані сторонами докази і викладені ними аргументи на підтвердження своїх позицій.  Одночасно цією ж ухвалою витребувано у ТОВ "Іоніті" оригінал Договору про надання послуг з розміщення обладнання від 20.03.2020.
29.10.2020 через відділ діловодства місцевого господарського суду від позивача надійшла відповідь від 26.10.2020 на відзив на позовну заяву. 
Надаючи заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, які надійшли  до суду першої інстанції 26.11.2020 через відділ діловодства, відповідач долучив до них  експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 20.10.2020 №304/2020-ЕВ, а також складений ТОВ "Експертно-дослідницька служба України" 19.10.2020 висновок № 576/10/2020 комп`ютерно-технічної експертизи інформації, оприлюдненої у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет за заявою ПП "Автоентерпрайз". Крім того, до вказаної зави по суті спору відповідачем долучено звіт щодо понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 15 000,00 грн та копію дубліката квитанції від 19.10.2020 № 0.0.1875546043.1 на суму 4 200,00 грн про оплату експертного висновку згідно з рахунком № 1-1898 від 19.10.2020.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 у даній справі у задоволенні позовних вимог ТОВ "Іоніті" до ПП "Автоентерпрайз" про стягнення штрафних санкцій у розмірі 25 200,00 грн відмовлено. 
Водночас, вказаним рішенням судове засідання для вирішення питання про компенсацію витрат відповідача на правничу допомогу призначено на 22.12.2020 та зобов`язано ПП "Автоентерпрайз" протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду надати докази понесення ним заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.
На виконання зазначених вимог суду першої інстанції відповідачем в установлений строк подано клопотання, до якого останнім долучено: копію укладеного між ПП "Автоентерпрайз" та адвокатом ОСОБА_1 Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020; копію Додаткової угоди від 07.09.2020 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020; копію Акта приймання-передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 14.12.2020 відповідно до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020, який містить інформацію про зміст та вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); копію платіжного доручення від 14.12.2020 № 1913 про сплату відповідачем на користь ОСОБА_1 вартості юридичних послуг згідно з рахунком № 1421/01 від 14.12.2020 в розмірі 20 000,00 грн (без ПДВ); копію виставленого адвокатом ОСОБА_1 рахунку на оплату від 14.12.2020 № 1421/01 на суму 20 000,00 грн.
До початку призначеного на 22.12.2020 судового засідання через відділ діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заперечення ТОВ "Іоніті" від 21.12.2020 щодо розподілу судових витрат відповідача, в яких позивач зазначив :
- в наданій відповідачем Додатковій угоді від   07.09.2020 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020 відсутнє посилання на номер даної судової справи, а провадження у справі було відкрито 14.09.2020, тобто після підписання цієї додаткової угоди;
- отримувачем грошових коштів за платіжним дорученням від 14.12.2020   №1913 є ОСОБА_1 без зазначення наявності у цієї особи статусу адвоката, а в призначенні цього платежу міститься посилання на Акт приймання-передачі юридичних послуг від 07.09.2020, який відсутній в матеріалах справи, що, на думку позивача, свідчить про непов`язаність заначеного платежу з розглядом справи      №910/13559/20;
- в поданих відповідачем Звіті від 06.11.202 та Акті приймання-передачі від 14.12.2020 відсутні відомості про кількість витраченого адвокатом часу на надання відповідних послуг, що позбавляє можливості встановити обґрунтованість та співмірність заявленого до стягнення розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги; 
- про безпідставність заявлених відповідачем витрат щодо замовлення та проведення експертизи з метою фіксування змісту веб-сторінки у розмірі 4 200,00 грн, оскільки такі витрати не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а виконання таких робіт не входить до компетенції адвоката;
- між сторонами у справі існують численні судові спори, в межах розгляду яких відповідачем подається один і той же висновок комп`ютерно-технічної експертизи інформації, оприлюдненої у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет за заявою ПП "Автоентерпрайз", від 19.10.2020 року № 576/10/2020, а також платіжне доручення від 15.10.2020 року № 520 про оплату вартості цієї експертизи в розмірі 5 500,00 грн;
- про недоцільність сплати відповідачем відповідних грошових коштів за замовлення другого експертного висновку від 20.10.2020 № 304/2020-ЕВ щодо фіксування веб-сторінки, на вирішення якого було поставлено питання аналогічні до тих, які ставились на вирішення експерта в рамках проведення комп`ютерно-технічної експертизи;
- про необґрунтованість стягнення з нього 5 000,00 грн додаткового гонорару, у зв`язку з відсутністю вказаних витрат у поданому відповідачем попередньому (орієнтовному) розрахунку;
- загальна сума судових витрат відповідача перевищує ціну позову в даній справі, спір у якій виник внаслідок неправильних дій ПП "Автоентерпрайз".
У призначене на 22.12.2020 судове засідання сторони не забезпечили явку своїх представників, у зв`язку з чим керуючись положеннями ст. 129 Конституції України та ч. 3 ст. 2, ст. 114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судом першої інстанції у вказаному судовому засіданні оголошено перерву до 12.01.2021, про що повідомлено сторони відповідною ухвалою. 
Враховуючи надходження 11.01.2021 апеляційної скарги позивача на ухвалене  у даній справі рішення від 08.12.2020, ухвалою суду першої інстанції від 12.01.2021 провадження за заявою ПП "Автоентерпрайз" про компенсацію судових витрат у справі № 910/13559/20 було зупинено до розгляду Північним апеляційним господарським судом зазначеної апеляційної скарги ТОВ "Іоніті" та повернення матеріалів даної справи до місцевого господарського суду. 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.04.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Іоніті" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2020 у справі № 910/13559/20 залишено без задоволення, оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
13.05.2021 матеріали цієї справи надійшли до Господарського суду міста Києва і ухвалою суду від 18.05.2021 провадження за заявою ПП "Автоентерпрайз" про компенсацію судових витрат поновлено та призначено судове засідання для вирішення питання про витрати на правничу допомогу на 02.06.2021.
Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду та мотиви  його прийняття.
Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/13559/20 заяву ПП "Автоентерпрайз" про компенсацію судових витрат задоволено частково, присуджено до стягнення з ТОВ "Іоніті" на користь ТОВ "Автоентерпрайз" витрати на професійну правничу допомогу в сумі  2      000,00 грн, в решті вимог заяви відмовлено.
Обґрунтовуючи часткове задоволення заяви відповідача, суд першої інстанції врахував предмет та підстави позовних вимог у даній справі, зважив на наявність значної кількості подібних судових справ між сторонами про стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання тотожних зі спірним у даній справі договорів про надання послуг з розміщення обладнання, в яких відповідачем було подано аналогічні за змістом заяви по суті спору та докази на підтвердження своєї правової позиції, взяв до уваги необґрунтованість заяви відповідача про розподіл судових витрат у загальній сумі 10   700,00 грн, перевищення загальної суми заявлених до стягнення з позивача витрат ціни позову у даній справі, оцінив витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, враховуючи,  зокрема, викладені позивачем заперечення проти розміру витрат на оплату послуг адвоката, виникнення спору в даній справі внаслідок неправильних дій обох сторін. З огляду на встановлені обставини, керуючись принципом розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов висновку, що справедливим та співмірним є стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2   000,00 грн. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ТОВ "Іоніті" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021  у даній справі скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у повному обсязі у розподілі судових витрат ПП "Автоентерпрайз" у загальному розмірі 25   500,00 грн.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а також за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
Так, позивач вважає, що судом першої інстанції не враховано, що подані відповідачем до матеріалів справи № 910/13559/20 документи на підтвердження розміру понесених ним судових витрат у відповідності до вимог ст. 123 ГПК України повинні містити посилання на номер справи для визначення релевантності здійснюваних адвокатом дій саме у цій судовій справі.
Крім того, на думку позивача, при недоведеності обставин, які мають значення для справи, суд першої інстанції визнав їх встановленими, зокрема:  
1)          подана відповідачем Додаткова угода від 07.09.2020 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020 не стосується безпосередньо цієї справи, оскільки не містить у своєму змісті зазначення номера даної справи, підписана раніше дати відкриття провадження у справі №910/13559/20 (14.07.2020), що свідчить про відсутність правової підстави для проведення розрахунків між відповідачем і його представником (адвокатом); 
2)          платіжне доручення №1913 від 14.12.2020 та рахунок на оплату №1421/01 від 14.12.2020, надані відповідачем на підтвердження реального здійснення витрат на правову допомогу, містять невідповідності і суперечать іншим доказам, наявним в матеріалах справи,  що, у свою чергу, не може свідчити про перерахування грошових коштів саме адвокату, які представляв відповідача у даній справі; 
3)           Звіт представника відповідача від 06.11.2020 та Акт приймання - передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 14.12.2020 не містить показників часу витраченого на виконання різних видів правової допомоги, у зв`язку з чим відсутня можливість встановити обґрунтованість визначення вартості витрат на професійну правничу допомогу та співмірність розміру часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
4)          Акт приймання-передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 14.12.2020 суперечить матеріалам справи, оскільки включає в перелік наданих адвокатських послуг проведення експертизи (підпункт 4 пункту 2 Акта), однак матеріали справи не містять експертного висновку складеного адвокатом ОСОБА_1 Включені до Звіту витрати на замовлення і проведення експертизи з метою фіксування змісту веб-сторінки у розмірі 4 200,00 грн не належать до витрат на професійну правничу допомогу, тому є безпідставними;
5)          оскільки обставини досліджені у висновку експерта №576/10/2020 від 19.10.2020 не входять до предмета доказування у цій справі, їх встановлення не потребує спеціальних знань, вони не спростовувались та не заперечувались позивачем, віднесення витрат на проведення комп`ютерно-технічної експертизи в розмірі 5   500,00 грн до судових витрат на правову допомогу  та проведення їх розподілу є безпідставним. Не зрозумілим, за твердженням позивача, є замовлення повторного експертного висновку  від 20.10.2020 №304/2020-ЕВ щодо фіксування веб-сторінок з поставленням аналогічним питань що і в першій експертизі;
6)          додатковий гонорар в сумі 5 000,00 грн не передбачений п. 4.2 Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020, не був включений до орієнтовного розрахунку витрат на правничу допомогу, на момент складання Звіту та Акта рішення у даній справі не набрало законної сили, отже підстави для включення його загальної суми судових витрат, які підлягають розподілу у даній справі, відсутні;
7)          загальна сума витрат на правову допомогу перевищує ціну позову, що свідчить про їх не співмірність у відповідності до вимог п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2021 апеляційну скаргу у справі №910/9817/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А., суддів Козир Т.П. та Коробенка Г.П. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2020 поновлено ТОВ "Іоніті" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження додаткового рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/1359/20, відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача у даній справі, розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). 
Позиції учасників справи.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача у порядку, встановленому ст. 263 ГПК України.
В той же час, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 4 ст. 263 ГПК України). 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Предметом апеляційного оскарження у цій справі є додаткове рішення місцевого господарського суду, яким частково задоволено заяву ПП "Автоентерпрайз" про компенсацію судових витрат та стягнуто з ТОВ "Іоніті" на користь ТОВ "Автоентерпрайз" витрати на професійну правничу допомогу в сумі  2      000,00 грн із заявленої до відшкодування загальної суми в розмірі 25   500,00грн. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що за змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час ( ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Разом із тим згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України). 
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);
2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).
Згідно з ч. ч. 1 - 4 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розподіл судових витрат визначений ст. 129 ГПК України, ч. 4 якої передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до ч. 3 ст. 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Правовий аналіз зазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, відмови у задоволенні позову, покладаються на  позивача.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України.
Частинами 5, 6 ст. 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Як вже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене ст. 129 ГПК України. При цьому частиною четвертою цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що зазначена загальна норма повинна застосовуватись у системно-логічному зв`язку із ч. ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України.
Частиною 5 вказаної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначеними ч. ч. 5 - 7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі  її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись вказаними нормами ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Принцип пропорційності - загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення.
Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.
У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків:
1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);
2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28-29);
3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).
Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч. 4 ст.126 ГПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2) за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5 - 7, 9  ст. 129 ГПК України (а саме пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно із попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України, так і відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 цього Кодексу, а під час розгляду питання про розподіл інших судових витрат - п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України.
Тобто критерії, визначені ч. 4 ст. 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами ч. 4 ст. 129 цього Кодексу. Водночас критерії, визначені ч. 5 ст. 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі і інших, передбачених ч. 4 ст. 129 ГПК України. 
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанцій виходив з таких встановлених ним обставин.
Згідно з попереднім розрахунком судових витрат, наведеним у відзиві на позовну заяву, розмір орієнтовних витрат відповідача складає 20   500,00 грн, з яких: 5 500,00 грн - вартість проведення комп`ютерно-технічної експертизи, 15 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу. 
У передбачений строк відповідачем було подано докази на підтвердження розміру витрат на оплату послуг адвоката, зокрема: копію укладеного між ПП "Автоентерпрайз" та адвокатом ОСОБА_1 Договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020, копію Додаткової угоди від 07.09.2020 до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020, копію Акта приймання-передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 14.12.2020 відповідно до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг від 07.09.2020, який містить інформацію про зміст та вартість виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), Звіт щодо понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в даній справі у розмірі 15 000,00 грн, копію платіжного доручення від 14.12.2020 № 1913 про сплату відповідачем на користь ОСОБА_1 вартості юридичних послуг згідно з рахунком № 1421/01 від 14.12.2020 в розмірі 20 000,00 грн (без ПДВ), копію виставленого адвокатом ОСОБА_1 рахунку на оплату від 14.12.2020 № 1421/01 на суму 20 000,00 грн, експертний висновок за результатами проведеної фіксації і дослідження змісту веб-сторінок у мережі Інтернет від 20.10.2020   №304/2020-ЕВ, копію дубліката квитанції від 19.10.2020 № 0.0.1875546043.1 на суму 4200,00грн про оплату експертного висновку згідно з рахунком № 1-1898 від 19.10.2020, ордер від 15.10.2020 серії АХ № 1027331, виданий на ім`я адвоката ОСОБА_1, а також копію свідоцтва про право заняття ОСОБА_1 адвокатською діяльністю від 26.10.2011 №1096.
07.09.2021 між відповідачем (клієнт) та адвокатом ОСОБА_1 (адвокат) був укладений Договір про надання юридичних (адвокатських) послуг (далі - Договір), предметом якого є надання клієнту правової допомоги в усіх органах, підприємствах, установах і організаціях, до компетенції яких входить вирішення відповідних питань. Крім того, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання з представлення у встановленому порядку інтересів клієнта в господарському суді міста Києва, інших судових органах, підприємствах, установах і організаціях, до компетенції яких входить вирішення відповідних питань та правових спорів.
Вказаний правочин підписаний уповноваженим представником відповідача та адвокатом ОСОБА_1, а також скріплений печаткою ПП "Автоентерпрайз".
Відповідно до п. 4.1 Договору юридичні (адвокатські) послуги, що надаються адвокатом, клієнт оплачує по факту надання послуг на підставі підписаного сторонами звіту та/або акту наданих послуг.
Пунктом 4.3 Договору передбачено, що надання юридичних (адвокатських) послуг в кожній окремій судовій справі обговорюється сторонами окремо, та у випадку домовленості між сторонами стосовно цілей та задач у відповідній судовій справі, сторони укладають між собою додаткову угоду, в якій обумовлюють особливості, цілі та задачі в судовій справі, повноваження адвоката, вартість наданих послуг та інше.
Згідно з п. 4.4 означеної угоди за результатами надання юридичних (адвокатських) послуг складається звіт та/або акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В звіті та/або акті вказується загальний обсяг наданих адвокатом юридичних (адвокатських) послуг і його вартість. Звіт та/або акт надсилається клієнту електронною та/або звичайною поштою або передається особисто в руки особі, що діє на підставі довіреності від клієнта. На письмову вимогу клієнта, адвокат може надавати звіти та/або акти про надання юридичних (адвокатських) послуг, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із її ідентифікацією.
У звіті/акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичних (адвокатських) послуг виходячи із складності наданої послуги (складності окремої судової справи). В цьому випадку сторони керуються умовами звіту/акту (п. 4.6 Договору).
Одночасно з Договором, 07.09.2020, між відповідачем та адвокатом ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до договору про надання юридичних (адвокатських) послуг (далі - Додаткова угода), в якій зазначені особи визначили обов`язки адвоката, що покладені на нього клієнтом згідно з Договором.
За умовами п. 2 вказаної Додаткової угоди адвокат представляє інтереси клієнта у спорах з ТОВ "Іоніті" про стягнення штрафних санкцій. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів клієнта у судах першої інстанції (в т.ч. господарському суді міста Києва), другої та касаційної інстанції.
Пунктом 3 зазначеної Додаткової угоди встановлено, що орієнтований розмір гонорару за представництво в суді першої інстанції становить 20 000,00 грн в рамках одного судового провадження. При цьому, за змістом цієї угоди попереднє опрацювання матеріалів, формування правової позиції - 2 000,00 грн, фіксування та опрацювання доказової бази (у т.ч. організація проведення експертиз (за необхідності)) - 5 000,00 грн, складання відзиву до позовної заяви - 3 000,00 грн, складання заперечень на відповідь на відзив - 3 000,00 грн, участь у судових засіданнях (в т.ч. відеоконференція) - 4 000,00 грн, складання клопотань, заяв тощо - 1 000,00 грн.
Точний розмір гонорару у кожному конкретному судовому провадженні фіксується сторонами у звітах/або актах (п. 4 Додаткової угоди).
За змістом п. 5 Додаткової угоди, у випадку, якщо буде досягнуто мету представництва (прийнято судове рішення про відмову від задоволення позовних вимог, прийнято судове рішення про задоволення зустрічних вимог тощо), клієнт додатково сплачує адвокату гонорар у розмірі 5 000,00 грн.
У п. 6.1 Додаткової угоди клієнт взяв на себе зобов`язання по компенсації супутніх судових витрат (в тому числі, але не виключно, судового збору, витрат на проведення судових експертиз, поштових послуг тощо). 
Із змісту Акта приймання-передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 14.12.2020, згідно з укладеним Договором, убачається, що за фактом відмови у задоволенні позову ТОВ "Іоніті" до ПП "Автоентерпрайз", тобто повноцінного забезпечення збереження інтересів клієнта у вказаному судовому провадженні у передбачений законом та Договором спосіб, у тому числі шляхом подачі відзиву на позовну заяву та інших супутніх заяв, клопотань тощо, заявлення до компенсації витрачених клієнтом коштів у зв`язку з позовом, стягнення матеріальної шкоди, спричинених збитків, інших похідних та пов`язаних питань, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні юридичні послуги: складання відзиву на позовну заяву по справі № 910/13559/20 - вартістю 3 000,00 грн, участь у судовому розгляді першої інстанції - вартістю 4 000,00 грн, фіксування змісту оголошень з веб-сторінки компанії "Іоніті" у соціальній мережі фейсбук на сервісі архіву Інтернету https:web.archive.org/ - вартістю 1 000,00 грн, замовлення та проведення експертизи з метою фіксування змісту веб-сторінки - вартістю 4 200,00 грн, підготовка та направлення заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву по справі №910/13559/20 - вартістю 2 800,00 грн; у зв`язку з прийнятим судовим рішенням про відмову від задоволення позовних вимог відповідно до п. 4.2 Договору, додатковий гонорар у розмірі 5 000,00 грн.
Дослідивши вищезазначені документи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що ПП "Автоентерпрайз" належними доказами доведено розмір витрат, понесених ним на правничу допомогу у даній справі у розмірі 14 800,00 грн, до яких входить складання відзиву на позовну заяву у справі 910/13559/20 вартістю 3 000,00 грн, участь у судовому розгляді першої інстанції вартістю 4 000,00 грн, підготовка та направлення заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву у справі № 910/13559/20 - вартістю 2 800,00 грн, а також "гонорару успіху" в розмірі 5 000,00 грн. 
Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про відсутність правових підстав для задоволення вимог відповідача  про компенсацію судових витрат:
- в розмірі 5   200,00 грн, які включають фіксування змісту оголошень з  веб-сторінки компанії "Іоніті" у соціальній мережі "Фейсбук" на сервісі архіву Інтернету https:web.archive.org/ - вартістю 1 000,00 грн та замовлення і проведення експертизи з метою фіксування змісту веб-сторінки - вартістю 4 200,00 грн, оскільки такі дії адвоката фактично охоплюються складанням відзиву на позовну заяву у справі № 910/13559/20 та не можуть бути віднесені до окремого виду адвокатських послуг. Крім того, послуги щодо замовлення та проведення експертизи з метою фіксування змісту веб-сторінки вартістю 4 200,00 грн також не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а виконання таких робіт не входить до компетенції адвоката;
- в розмірі 5   500,00 грн оплаченої вартості проведеної ТОВ "ЕДСУ"  комп`ютерно-технічної експертизи відповідно до висновку, оприлюдненого у глобальній комп`ютерній мережі Інтернет за заявою ПП "Автоентерпрайз", від 19.10.2020 № 576/10/2020 на підставі платіжного доручення від 15.10.2020 №520 у відповідності до рахунку 133/10 від 13.10.2020, з огляду на  наявність між сторонами значної кількості судових спорів та не надання відповідачем належних доказів понесення ним заявлених до стягнення вказаних витрат саме у цій справі. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду вказані висновки суду першої інстанції вважає обґрунтованими та такими, що відповідають нормам чинного законодавства  та фактичним матеріалам справи.
Заперечення позивача, які зводяться до відсутності у Додатковій угоді посилання на номер даної судової справи, а також на відкриття провадження у справі 14.09.2020, тобто після фактичного підписання цієї Додаткової угоди, правомірно спростовані судом першої інстанції, оскільки чинним законодавством не передбачено заборон на укладення між адвокатом та клієнтом договору про надання професійної правничої допомоги (чи додаткових угод до такого договору) до моменту звернення третіх осіб до клієнта з позовною заявою чи відкриття провадження у відповідній судовій справі. Зважаючи на укладення вищенаведеного Договору та Додаткової угоди до нього до моменту виникнення судового спору між сторонами у даній справі, а також беручи до уваги направлення на адресу відповідача копії позовної заяви ТОВ "Іоніті" у цій справі 04.09.2020 (тобто до моменту підписання вищевказаного Договору та Додаткової угоди), відсутність у Додатковій угоді від 07.09.2020 посилання на номер даної судової справи з одночасним зазначенням лише відомостей про представництво адвокатом інтересів клієнта у спорах з ТОВ "ІОНІТІ" про стягнення штрафних санкцій, є закономірними та у сукупності з іншими наданими відповідачем доказами підтверджують пов`язаність понесених відповідачем витрат на оплату послуг адвоката саме у цій справі.
Твердження позивача про те, що відповідачем не надано доказів оплати послуг адвоката ОСОБА_1, так як згідно платіжного доручення від 14.12.2020 №1913 отримувачем коштів є ОСОБА_1 без зазначення наявності у цієї особи статусу адвоката, що не виключає отримання ним цих коштів як фізичною особою-підприємцем, правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до визначення, наведеного в пп. 14.1.156 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк). 
Особливості оподаткування форм адвокатської діяльності - це взаємовідносини між платником податків і контролюючим органом та не є предметом дослідження у даній справі, тому не можуть впливати на беззаперечне право сторони у справі скористатися правничою допомогою та отримати, у разі вирішення на її користь спору, відшкодування витрат, понесених на адвокатські послуги. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 у справі №902/36/19. 
Натомість позивачем у своєму запереченні на заяву відповідача щодо розподілу судових витрат не обґрунтовано, яким саме чином вид оподаткування діяльності впливає на професійний статус особи, яка надала професійну правничу допомогу, а факт перерахування коштів адвокату як фізичній особі-підприємцю нівелює наявність у нього статусу адвоката.  
Крім того, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Також  суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо спростування доводів позивача про відсутність в поданих відповідачем Звіті від 06.11.2020 та Акті від 14.12.2020 відомостей про кількість витраченого адвокатом часу на надання відповідних послуг, що, на думку позивача, позбавляє можливості встановити обґрунтованість та співмірність заявленого до стягнення розміру відповідних судових витрат.
Такий висновок суду першої інстанції підтверджується умовами п. 4.4 Договору, згідно з якими розмір гонорару у кожному конкретному судовому провадженні фіксується сторонами саме у звітах або актах. 
Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений, з урахуванням умов Договору та Додаткової угоди до нього, в акті приймання-передачі наданих юридичних (адвокатських) послуг від 14.12.2020, у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.
Поряд з цим, колегія суддів апеляційного господарського суду відзначає, що суд першої інстанції обґрунтовано застосовуючи до спірних правовідносинах  правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, дійшов правильного висновку, що позивач при запереченні заяви відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, передбачених п. 5 Додаткової угоди, не врахував, що відповідна сума, обумовлена сторонами Договору до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, також належить до судових витрат та істотно не перевищує суму, заявлену відповідачем у попередньому (орієнтовному) розрахунку.  
Крім того, факт набрання рішенням суду законної сили, на який посилався позивач, не має вирішального значення для розподілу заявленої до стягнення суми "гонорару успіху" в цій справі, оскільки умови п. 5 Додаткової угоди до Договору пов`язують виникнення у клієнта обов`язку додатково оплатити адвокату гонорар у розмірі 5 000,00 грн саме з досягненням мети представництва - прийняттям судового рішення про відмову від задоволення позовних вимог, прийняттям судового рішення про задоволення зустрічних вимог тощо, а не з набранням відповідним рішенням законної сили (яке, до того ж, на час розгляду та вирішення заяви відповідача про судові витрати в установленому законом порядку набрало законної сили після його апеляційного перегляду). 
З огляду на викладені обставини, а також зважаючи на врахування судом першої інстанції предмету та підстав позову у даній справі, наявність значної кількості судових справ між ТОВ "Іоніті" та ПП "Автоентерпрайз", предметом розгляду в яких було стягнення з відповідача штрафних санкцій за неналежне виконання тотожних зі спірним у даній справі договорів про надання послуг з розміщення обладнання, в яких відповідачем було подано аналогічні за змістом заяви по суті спору та докази на підтвердження своєї правової позиції, перевищення загальної суми заявлених до стягнення з позивача судових витрат ціни позову, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 14 700,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановленої їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру. Такі витрати не мають характеру необхідних і неспіврозмірні з виконаною роботою в суді першої інстанції. Отже, суд першої інстанції правильно визначив, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи у суді першої інстанції, підлягають безпосередньому розподілу частково, в сумі 2000,00 грн, які стягнуто з позивача на користь відповідача. 
Відповідно заява відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та клопотання позивача про зменшення витрат на правничу допомогу обґрунтовано задоволені судом першої інстанції частково. 
Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду не бере до уваги, оскільки вони висновків суду першої інстанції не спростовують та з урахуванням всіх встановлених обставин даної справи не впливають на правильність вирішення спірних питань у даній справі.   
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне  застосування норм матеріального права.
Статтею 276 ГПК України   визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний господарський суд вважає, що додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 02.06.2021 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Іоніті" задоволенню не підлягає.
Відтак підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду міста Києва від      02.06.2021 не убачається. 
Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Іоніті" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/13559/20 залишити без задоволення.
2. Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі №910/13559/20 залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/13559/20 повернути до місцевого господарського суду. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Головуючий суддя                                                            Г.А. Кравчук 

Судді                                                                                Т.П. Козир

                                                                                Г.П. Коробенко