Справа № 308/9993/17

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        08 липня 2021 року м. Ужгород

Закарпатської апеляційний суд у складі:
головуючої – судді Кожух О.А.,
суддів – Кондора Р.Ю., Бисаги Т.Ю. 
за участі секретаря – Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2018 року (головуючий суддя Бедьо В.І.) у справі за позовом Перечинської районної кредитної спілки «Туря» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, - 

в с т а н о в и в :

У жовтні 2017 року Перечинська районна кредитна спілка «Тур`я» (далі: КС «Тур`я») звернулася до суду із даним позовом, у якому просила стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за договором кредиту-поруки у розмірі 249849,31 грн.
Позов мотивовано тим, що 28.08.2008 між КС «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 , а також поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту-поруки № 319/1, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн зі сплатою 45 % річних з кінцевим терміном повернення до 27.08.2011. 
У цьому договорі (п. 5.1) поручителі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 поручилися перед КС «Тур`я» нести солідарну відповідальність за порушення зобов`язань позичальником терміном на десять років з дня укладення такого договору.
Зазначала, що позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку із чим станом на 14.08.2017 позивач нарахував їй заборгованість у розмірі 249849,31 грн., з якої: 50 000,00 грн. – заборгованість по кредиту; 199 849,31 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
У подальшому позивач заявив клопотання про відмову від позовних вимог до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у зв`язку з чим ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 12.09.2018 закрито провадження у справі в частині вимог КС «Тур`я» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 
КС «Тур`я» остаточно просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором кредиту-поруки у розмірі 249849,31 грн.
Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2018 року позов КС «Тур`я» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КС «Тур`я» заборгованість за договором кредиту-поруки № 319/1 від 28.08.2008 у розмірі 249 849,31 грн., з якої: 50 000,00 грн. – заборгованість по кредиту; 199 849,31 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 08 лютого 2019 року заяву представника ОСОБА_5 – адвоката Стецяк Т.І. – про перегляд вказаного заочного рішення було залишено без задоволення. 
На заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2018 року подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 . Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову КС «Тур`я» відмовити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що право кредитора нараховувати відсотки у розмірі 45% річних припинилося 27.08.2011 із закінченням строку дії договору кредиту-поруки № 319/1, відтак вимога позивача про стягнення відсотків нарахованих до 14.08.2017 задоволенню не підлягає; вказує, що КС «Тур`я» надсилала позичальнику вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором у 2011 році (котрі у ОСОБА_1 не збереглися), а тому позов подано у жовтні 2017 року з пропуском 3-річної позовної давності.
В судове засідання, призначене на 08.07.2021, відповідач та її представник не з?явились. ОСОБА_2 про судове засідання повідомлялась з використанням засобів мобільного зв?язку (а.с.188). Судові повістки, які направлялись апелянту на адресу, вказану у апеляційній скарзі, повертались із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 164, 183, 191). Про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) відповідач апеляційному суду не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, судова повістка вважається доставленою відповідачу. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності апелянта та її представника. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 28.08.2008 між КС «Тур`я» та позичальником ОСОБА_1 , а також поручителями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір кредиту-поруки № 319/1, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 50 000,00 грн. зі сплатою 45 % річних з кінцевим терміном повернення до 27.08.2011. 
Згідно з Видатковим касовим ордером № 2281 від 28.08.2008, ОСОБА_1 видано кредит згідно договору № 319/1 від 28.08.2008 у розмірі 50 000,00 грн.
ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 14.08.2017 позивач нарахував їй заборгованість у розмірі 249849,31 грн., з якої: 50 000,00 грн. – заборгованість по кредиту; 199 849,31 грн. – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
Скаржник ОСОБА_1 заперечує правильність нарахування відсотків із 27.08.2011 до 14.08.2017.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Умовами кредитного договору встановлено щомісячну сплату процентів за кредитом (до 28 числа) у розмірі 45 % річних, який надано до 27.08.2011.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа N 14-10цс18), від 04.07.2018 (справа N 14-154цс18), від 31.10.2018 (справа N 202/4494/16-ц). 
Жодним пунктом договору кредиту-поруки № 319/1 від 28.08.2008 не передбачено сплату відсотків у розмірі 45% річних після кінцевого строку кредитування (тобто після 27.08.2011).
Кінцевий строк основного зобов`язання, відповідно до п. 2.3 Договору та Додатку А до договору визначено до 27.08.2011. 
Згідно з п. 2.4 Договору додаткові відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються і після закінчення строків, визначених у п. 2.3 Договору, у разі якщо у позичальника існує прострочена заборгованість з відповідного платежу.
Отже, після закінчення строків кредитування вказаним договором (п. 2.4) передбачено сплату додаткових відсотків.
Однак розмір передбачених у п. 2.4 договору додаткових відсотків, їх конкретну ставку та порядок обчислення, договором кредиту-поруки № 319/1 від 28.08.2008 – не передбачено.
КС «Тур`я» зазначає, що відсоткова ставка обчислена позивачем у розмірі 45% річних після закінчення строків кредитування до 14.08.2017.
Таке нарахування відсотків позивач пояснює тим, що у відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України відсотки нараховуються до повного погашення кредиту.
Однак доводи кредитора про те, що на підставі статті 1048 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти у розмірі 45% (базову ставку) до дня повного погашення заборгованості за кредитом є необґрунтованими, виходячи з наступного .
Встановлено, що строк виконання основного зобов`язання настав 27.08.2011, а договором кредиту-поруки № 319/1 від 28.08.2008 не передбачено розміру нарахування процентів понад строк дії договору. 
Таким чином, стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 45% річних, що нараховані після закінчення строку дії кредитного договору (27.08.2011) – є безпідставним.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося після спливу строку кредитування, визначеного договором кредиту-поруки № 319/1.
Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором кредиту-поруки станом на 27.08.2011 становила 115589,04 грн, з яких: 50 000,00 грн. – заборгованість по кредиту; 65 589,04 грн – заборгованість по відсотках за користування кредитом (а.с. 155-158). 
З врахуванням позиції Верховного Суду у справах щодо кредитних відносин, представник позивача в судовому засіданні апеляційного суду просила стягнути з відповідача саме таку суму заборгованості. 
Відповідачем у встановленому процесуальному порядку не спростовано належними та допустимими доказами, що сума заборгованості перед кредитором станом на 27.08.2011 є іншою, ніж та, що зазначена у розрахунку позивача; не надано контррозрахунку; не надано будь-яких відомостей щодо погашень боргу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно з п. 8.1 Договору, за даним договором сторони домовилися про встановлення десятирічного терміну позовної давності.
Отже, позов КС «Тур`я» подано 10.10.2017 у межах строку збільшеної позовної давності. 
За таких обставин, судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що, відповідно до п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, є підставою для зміни рішення суду першої інстанції – позов КС «Тур`я» слід задовольнити частково, стягнувши з позичальника ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 115589,04 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позов задоволено на 46,26 % (249849,31/115589,04х100= 46,26%), а отже у вимогах відмовлено, відповідно, на 53,73 %). 
При поданні позовної заяви майнового характеру юридичною особою підлягала сплаті ставка у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, що складало 3747,73 грн (249849,31 х 1,5 % = 3747,73). У справі відсутні докази сплати позивачем судового збору у суді першої інстанції, а тому пропорційно задоволеним вимогам слід стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1733,69 грн (3747,73 х 46,26 % = 1733,69 грн) у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції. За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_6 , сплачено 5621,59 грн., тому з позивача КС «Тур`я» слід стягнути на користь ОСОБА_1 3020,48 грн (5621,59 х 53,73 % = 3020,48) у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 141, 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 12 вересня 2018 року – змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції. 
Позов Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» - задовольнити частково.
Стягнути на користь Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» (88000, м. Ужгород, вул. Фединця, 62, код ЄДРПОУ 25438482) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП  НОМЕР_1 ) заборгованість за договором кредиту-поруки № 319/1 від 28 серпня 2008 року у розмірі 115589,04 гривень, з яких: 50 000,00 гривень – заборгованість по кредиту; 65 589,04 гривень – заборгованість по відсотках за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1733,69 грн у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції за такими реквізитами: стягувач - Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, код ЄДРПОУ – 26255795), отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ – 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача - UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету – 22030106.
Стягнути з Перечинської районної кредитної спілки «Тур`я» на користь ОСОБА_1 3020,48 гривень у відшкодування судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повне судове рішення складено 12 липня 2021 року.

Головуюча:        

Судді: