ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/947/13-ц  Номер провадження 22-ц/814/2037/21	Головуючий у 1-й інстанції Петренко  Л.Є.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,
при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року (повний текст ухвали складено 16 липня 2021 року) у справі за заявою  ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 529/947/13-ц таким, що не підлягає виконанню,

                                                В С Т А Н О В И В:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст заяви 
У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого листа № 529/947/13-ц таким, що не підлягає виконанню.
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2013 року з нього та ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» стягнуто на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5053929,29 грн та судові витрати з кожного по 1720,50 грн. Вказане рішення суду 11 травня 2016 року Апеляційним судом Полтавської області скасовано та ухвалено нове, відповідно до якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором в сумі 5053929,29 грн та судові витрати в розмірі 3441,00 грн, а провадження у справі за позовом ПАТ «Банк «Київська Русь» до ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» закрито.
06 червня 2016 року Диканським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 529/947/13-ц з відміткою про те, що рішення суду набрало законної сили 11 травня 2016 року, а строк пред`явлення до виконання - до 12 травня 2017 року.
На підставі вказаного виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 52014569, яке перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).
Боржник ОСОБА_1 в своїй заяві зазначає, що у вказаному вище виконавчому листі значиться, що він виданий на підставі рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2013 року, яке набрало законної сили 11 травня 2016 року. Однак, на його думку, Диканський районний суд Полтавської області не мав права видавати виконавчий лист на підставі скасованого вже рішення, а отже стягнення з нього здійснюються відповідно до нечинного рішення суду, скасованого апеляційною інстанцією та являється неправомірним стягненням.
Крім цього, ОСОБА_1 вказує, що кредитор ТОВ «ФК Горизонт» задовольнив свої вимоги по кредитному договору, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки - земельні ділянки, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Крім цього, з нього стягнення, як з поручителя не відбувалось, а також не проводились виконавчі дії спрямовані на стягнення заборгованості за рахунок коштів боржника.
Враховуючи вищезазначене, заявник прохає виконавчий лист №529/947/13-ц, виданий Диканським районним судом Полтавської області від 06 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості на користь ПАТ «Банк «Київська Русь», визнати таким, що не підлягає виконанню.
Короткий зміст судового рішення 
Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №529/947/13-ц, виданого Диканським районним судом Полтавської області 06 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 5053929,29 грн та судових витрат, таким, що не підлягає виконанню. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Із ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року не погодився заявник та оскаржив її в апеляційному порядку. 
В апеляційній скарзі заявник прохає скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю та виконавчий лист №529/947/13-ц виданий Диканським районним судом Полтавської області 06 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 суму заборгованості на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» визнати таким, що не підлягає виконанню.
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі зазначено, що оскаржуване судове рішення прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, фактичні обставини не відповідають обставинам справи.
Так, заявник вказує, що рішення Диканського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2013 року було повністю скасовано судовим рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 11 травня 2016 року, тому Диканський районний суд не мав права видавати виконавчий лист на підставі скасованого рішення від 19 вересня 2013 року.
Також судом першої інстанції не було враховано, що новий кредитор скористався позасудовим порядком звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, шляхом оформлення права власності на підставі відповідного застереження в договорах іпотеки у зв`язку з чим задовольнив свої вимоги та погасив борг.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Універсальна факторингова компанія» повернуто заявнику без розгляду, оскільки відзив не відповідав вимогам частини другої статті 183 та статті 360 ЦПК України.
Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, пославшись на викладені у ній обставини. 
Інші особи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Встановлені обставини справи
Судом першої інстанції правильно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 вересня 2013 року рішенням Диканського районного суду Полтавської області з ОСОБА_1 та ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс» стягнуто солідарно на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 1230-01 від 20 листопада 2007 року.
11 травня 2016 року вказане рішення скасовано рішенням Апеляційного суду Полтавської області та ухвалено нове, яким з ОСОБА_1 , як з поручителя, на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» стягнуто заборгованість за кредитним договором в сумі 5053929,29 грн та судові витрати в сумі 3441,00 грн.
06 червня 2016 року Диканським районним судом Полтавської області видано виконавчий лист № 529/947/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитом в сумі 5053929,29 грн.
Судом першої інстанції також встановлено, що 18 листопада 2009 року в забезпечення виконання кредитного договору № 1230-01 від 20 листопада 2007 року позичальником в особі ТОВ «Експерт-Сервіс Плюс», укладено Договори іпотеки № 54429-89, № 54430-89 та № 54431-89 між АБ «Київська Русь» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (іпотекодавці). Предметом вказаних Договорів іпотеки виступають три земельні ділянки, з яких дві ділянки мають площу по 2 га, вартістю 1600000,00 грн кожна, а інша площею 1,9 га, вартістю 418000,00 грн.
Матеріалами справи підтверджується висновок суду першої інстанції, що згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності у власність ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 14 грудня 2020 року перейшли вказані вище земельні ділянка. Підставою державної реєстрації зазначено дані Договори іпотеки.
Позиція суду апеляційної інстанції
Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.
Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист  прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.
Згідно частини першої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до частини другої вказаної статті суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Щодо відповідності вимогам закону виконавчого листа
Судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що відповідно до пункту 29.32 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка діяла на момент видачі вказаного виконавчого листа, виконавчі листи виписуються після набрання рішенням законної сили за заявою стягувача. Виконавчий лист за результатами судового розгляду, у тому числі у порядку апеляційного або касаційного провадження, видається судом першої інстанції.
Згідно частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на дату видачі виконавчого листа, у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали, дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ, повне найменування або ім`я стягувача і боржника, їх місце знаходження, резолютивна частина рішення, дата набрання законної сили рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
При цьому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що із змісту виконавчого листа № 529/947/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованості за кредитом в сумі 5053929,29 грн вбачається, що він виданий з дотриманням чинного на той час законодавства, в ньому зазначено найменування суду, резолютивна частина рішення Апеляційного суду Полтавської області, яким скасовано рішення першої інстанції. Рішення апеляційної інстанції ухвалено 11 травня 2016 року та набирає законної сили з моменту проголошення, а отже вірним у виконавчому листі також є дата набрання законної сили 11 травня 2016 року.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначення у першому абзаці виконавчого листа рішення Диканського районного суду від 19 вересня 2013 року замість рішення Апеляційного суду Полтавської області є опискою, допущеною при його видачі та не може бути підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.
Вказані висновки суду першої інстанції узгоджуються із матеріалами справи, а доводи апеляційної скарги в цій частині не ставлять під сумнів правильність оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що статтею 432 ЦПК України передбачено усунення такого недоліку виконавчого листа як описка.
Щодо виконання зобов`язання
Як уже зазначалося, виконання зобов`язання, за відповідних підстав, може бути підставою для визнання виконавчого листав таким, що не підлягає виконанню (частина друга статті 432 ЦПК України). 
Проте колегія суддів звертає увагу, що порядок і підстави визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (стаття 432 ЦПК України) урегульовано Розділом VI ЦПК України «ПРОЦЕСУАЛЬНІ ПИТАННЯ, ПОВ`ЯЗАНІ З ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ У ЦИВІЛЬНИХ СПРАВАХ ТА РІШЕНЬ ІНШИХ ОРГАНІВ (ПОСАДОВИХ ОСІБ)».
Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У статті 13 ЦПК України закріплений принцип диспозитивності цивільного процесу, зокрема, у частині другій цієї статті вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Принцип диспозитивності при виконанні судових рішень закріплений також у пункті 4 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження».
Розділ VІ ЦПК України не містить виключень щодо застосування при вирішенні питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, принципів змагальності (стаття 12 ЦПК України) чи диспозитивності (стаття 13 ЦПК України).
Заявником не надано суду переконливих доказів, які свідчили б про виконання зобов`язання за виконавчим листом № 529/947/13-ц.
Так, аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах виконавчого провадження № 52014569 з примусового виконання виконавчого листа № 529/947/13-ц відсутні відомості, які свідчили б про виконання зобов`язання за виконавчим листом. 
Разом з тим, Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» 14 грудня 2020 року не свідчать про виконання зобов`язання боржником, оскільки, як правильно вказав суд, згідно даних виконавчого провадження стягувачем за виконавчим листом є ПАТ «Банк «Київська Русь», а не ТОВ «Фінансова компанія Горизонт».
Колегія суддів звертає увагу, що як надані суду матеріали із виконавчого провадження, так і інші матеріали справи не містять переконливих доказів заміни сторони виконавчого провадження чи доказів переходу прав і обов`язків кредитора до ТОВ «Фінансова компанія Горизонт».
При цьому, відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з підстав виконання зобов`язання є передчасною, а доводи апеляційної скарги, що зобов`язання виконано не підтверджуються матеріалами спра ви.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а ухвалу суду першої інстанції – залишити без змін.
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що оскаржуване судове рішення апеляційний суд не змінює і не ухвалює нове, то відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Диканського районного суду Полтавської області від 15 липня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 вересня 2021 року.

Головуючий                                         В.П. Пікуль 

Судді                                 Т.В. Одринська 

О.О. Панченко