ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" липня 2021 р.           Справа№ 911/1579/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Руденко  М.А.
суддів:            Пономаренка  Є.Ю. 
          Дідиченко  М.А. 

при секретарі Реуцькій Т.О.
за участю представників сторін:
від позивача: Вірчак В.Г. (посвідчення від 06.07.2020 року ЦА №011266);
від відповідача: Радецька Т.П. (ордер серія ЧН №101615 від 11.06.2021 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області
на рішення господарського суду Київської області від 20.11.2020 року
у справі №911/1579/20 (суддя Мальована Л.Я.)
за позовом Головного управління ДПС у Київській області 
до Голови ліквідаційної комісії ППФ "Нове Житло" 
про визнання грошових вимог, -

В  С  Т  А  Н  О  В  И  В:

Головне управління ДПС у Київській області звернулось до суду з позовом про зобов`язання голови ліквідаційної комісії фірма "Нове Житло" Найвельта О.Е. включити вимоги контролюючого органу ПП фірма "Нове Житло" на загальну суму 10  887 601 грн. 02 коп. до проміжного ліквідаційного балансу.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача обліковується податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 10 887  601, 02 грн., у включенні яких до проміжного ліквідаційного балансу головою ліквідаційної комісії було відмовлено.
Рішенням господарського суду Київської області від 20.11.2020 року в позові відмовлено в повному обсязі.
Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції вказав, що позивач заявив свої кредиторські вимоги поза межами строку передбаченого ч. 5 ст. 105 ЦК України та звернувся до суду з пропуском строку передбаченого ст. 112 ЦК України. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління Державної податкової служби у Київській області звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 20.11.2020 року у справі №911/1579/20, зобов`язати голову ліквідаційної комісії ПП фірма "Нове Житло" включити вимоги контролюючого органу у розмірі 10 887 601, 02 грн. до проміжного ліквідаційного балансу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку із наявністю податкового боргу у розмірі 10  887  601, 02 грн. позивач звернувся до голови ліквідаційної комісії відповідача з письмовою заявою про визнання грошових вимог. Однак, відповідач листом від 12.03.2020 року відмовив у задоволенні заяви про визнання грошових вимог. Також апелянт зазначив, що судом першої інстанції безпідставно зазначено про пропуск місячного строку на звернення до суду, оскільки з моменту отримання контролюючим органом рішення голови ліквідаційної комісії про відмову у включенні грошових вимог позивач в межах місяця звернувся з позовом до Київського окружного адміністративного суду, який ухвалою від 21.04.2020 року у справі №320/3397/20 відмовив у відкритті провадження у справі.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Руденко М.А., судді Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 року відкрито апеляційне провадження у справі №911/1579/20 та призначено справу до розгляду на 06.07.2021 року.
16.06.2021 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також у відзиві представник просив понесені відповідачем витрати на правничу допомогу покласти на позивача. До відзиву представником було долучено розрахунок витрат з надання правничої допомоги по справі №911/1579/20 від 03.06.2021 року, а також Акт №9 приймання-передачі послуг з правничої допомоги по справі №911/1579/20 від 14.06.2021 року на суму 19  000, 00 грн. (а.с. 197-237 т. 1)
06.07.2021 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів у справі №911/1579/20, в якій просить долучити  розрахунок витрат з надання правничої допомоги від 05.06.2021 року, та Акт №10 приймання передачі послуг з правничої допомоги по справі №911/1579/20 від 06.07.2021 року на суму 2500, 00 грн.
У судовому засіданні 06.07.2021 року представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Також просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в загальному  розмірі 21  500, 00 грн.
Представник позивача, у судовому засіданні заявив усне клопотання, про зменшення витрат на правничу допомогу.  
Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до відомостей єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 30.06.2017 року приватне підприємство фірма "Нове Житло" перебуває в стані припинення, за рішенням засновників (а.с. 6 т.1).
Як зазначає позивач у позові, станом на 24.05.2019 року відповідно до інформаційних баз даних ДПС України у ПП фірма "Нове Житло" обліковується податковий борг з податку на додану вартість на загальну суму 10 887 601 грн. 02 коп. (а.с. 8 т. 1)
Так, у грудні 2016 року - січні 2017 року посадовими особами податкового органу проведено планову виїзну перевірку Підприємства з питань дотримання, зокрема, вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки від 24 січня 2017 року №12/10-36/14-04/32885032 (далі - акт перевірки а.с.118 т.1 ).
На підставі вищевказаного акту перевірки, 09 лютого 2017 року заступником начальника податкового органу на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2  пункту  54.3  статті  54 Податкового кодексу України прийнято податкові повідомлення-рішення №0004251410 та №0004261410.
Податковими повідомленнями-рішеннями №0004251410 та №0004261410 за порушення підпунктів 14.1.71 пункту 14.1, підпункту 14.1.219 пункту 14.1 статті 14, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України відповідно збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 8    402    960 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 2    100    740 грн., а також зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за вересень 2016 року на загальну суму 374 650 грн.
В подальшому, 11 квітня 2017 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення про результати розгляду скарги №7561/6/99-99-11-01-01-25, яким скасовано податкові повідомлення-рішення в частині збільшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 4    495    313 грн. по взаємовідносинам із Міністерством внутрішніх справи України, а в іншій частині зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу задоволено частково.
18 квітня 2017 року на підставі акта перевірки та за результатами апеляційного адміністративного оскарження податковим органом замість податкового повідомлення-рішення №0004251410 прийнято нове податкове повідомлення-рішення №0014172200 (а.с. 12 т. 1), яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за податковими зобов`язаннями у розмірі 3 907 647 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 976 911 грн. 75 коп.
Вказані обставини встановлені у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі №810/1585/17 за позовом приватного підприємства фірма "Нове Житло" до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 18.04.2017 року №0014172200 та податкове повідомлення-рішення від 09.02.2017 року №0004261410. (а.с. 69 т. 1)
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За позицією позивача, викладеною у позовній заяві, відповідно до ст. 129.1.1 ПК України на підставі податкового повідомлення-рішення від 18.04.2017 року №0014172200 податковим органом була нарахована пеня у розмірі 5 884 200, 21 грн. 
Також, контролюючим органом проведено позапланову виїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі якого винесено податкове повідомлення-рішення (форми "Р") від 27.09.2018 року за №0029231411 в розмірі 71 614, 00 грн. - основний платіж, 35 807, 00грн. - штрафні санкції. (а.с.55 т.2). У зв`язку з чим, відповідно до ст. 129.1.1 ПК України позивачем була нарахована пеня у розмірі 11 421, 06 грн.
02.07.2019 року Головне управління ДФС у Київській області звернулося до Голови ліквідаційної комісії ПП Фірма "Нове Житло" із заявою кредитора щодо вимог по сплаті податків, якою ГУ ДФС у Київській області просило визнати вимоги кредитора на суму 10 887 601, 02 грн. та повідомити про розгляд вимог  у визначені законодавством терміни (а.с. 114 т. 1).
Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, ГУ ДПС у Київській області у лютому 2020 повторно звернулося до відповідача із заявою про включення грошових вимог до проміжного ліквідаційного балансу на загальну суму 10 887 601, 02 грн. 
У відповідь на вказану заяву відповідачем листом від 06.03.2020 року (а.с. 101 т.1) повідомлено позивача про відмову у задоволенні заяви про визнання грошових вимог у зв`язку із спливом строку на звернення кредитора із своїми кредиторськими вимогами.
У зв`язку з відмовою відповідача включити кредиторські вимоги позивача до проміжного ліквідаційного балансу, ГУ ДПС у Київській області звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивач заявив свої кредиторські вимоги поза межами строку передбаченого ч. 5 ст. 105 ЦК України та звернувся до суду з пропуском строку передбаченого ст. 112 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частинами 1 та 2 статті 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Статтею 105 ЦК України  встановлено, що:
- учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію (ч. 1);
- учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього  Кодексу  призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється. Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) може бути покладено на орган управління юридичної особи (ч. 3);
- до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (ч. 4);
- строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи (ч. 5);
- кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора (ч 6).
Згідно витягу з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань приватне підприємство фірма "Нове Житло" з 30.06.2017 року перебуває в стані припинення за рішенням засновника.
Також в реєстрі містяться відомості про строк, визначений для заявлення кредиторами своїх вимог - до 31.08.2017 року (а.с.162 т.1 ).
Як було зазначено вище, 02.07.2019 року позивач звернувся до Голови ліквідаційної комісії ПП Фірма "Нове Житло" із заявою кредитора щодо вимог по сплаті податків, якою позивач просив визнати вимоги кредитора на суму 10 887 601, 02 грн. та повідомити про розгляд вимог у визначені законодавством терміни (а.с. 114 т. 1).
Як вбачається з матеріалів справи, дані кредиторські вимоги виникли на підставі податкових повідомлень-рішень від 18.04.2017 року та від 27.09.2018 року (а.с.12,13 т.1). В той же час, із заявою про включення позивача до реєстру кредиторів позивач звернувся лише 02.07.2019 року, тобто із пропуском більше двох років за вимогами стосовно податкового повідомлення-рішення від 18.04.2017 року та більше року стосовно податкового повідомлення-рішення від 27.09.2018 року.
Відповідно до п. 11.1. Порядку обліку платників податків та зборів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.12.2011 року №1588, дані про прийняття рішення щодо припинення юридичних осіб, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.
Згідно з п. 11.6. даного Порядку при проведенні заходів податкового контролю, пов`язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, контролюючі органи організовують та планують їх таким чином, щоб вимоги щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, були сформовані і отримані особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків, не пізніше строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог.
А тому, колегія суддів дійшла до висновку, що позивачем були заявлені свої кредиторські вимоги поза межами строку, встановленого ч. 5 ст. 105 ЦК України.
Згідно з ч. 3 ст. 112 ЦК України у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.
Водночас, відповідно до приписів ч. 5  ст. 112 ЦК України, вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.
Юридичний аналіз частин 3, 5  статті 112 ЦК України  дозволяє зробити висновок, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи. Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.
Так, із заявою кредитора щодо вимог по сплаті податків позивач звернувся 08.07.2019 року, що підтверджується наданим відповідачем конвертом, в якому надійшла відповідна заява, та відомостями із сайту Укрпошти (а.с. 113-117 т. 1).
Як вбачається з даних відомостей, відповідачем вимогу позивача було отримано 10.07.2019 року.
Відповідно до ч. 6 ст. 105 ЦК України кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.
А тому, відповідно до вимог ч. 6 ст. 105 ЦК України відповідач мав розглянути вимогу позивача в строк до 09.08.2019 року включно.
Проте, у місячний строк, як того передбачає Цивільний кодекс України, відповідач не повідомив позивача про результати розгляду вищевказаної заяви про визнання грошових вимог.
З урахуванням строків, встановленими нормативами і нормативними строками пересилання поштових відправлень та поштових переказів, затвердженими  наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958  та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 року за №173/24950, позивач мав отримати від відповідача лист за результатами розгляду заявлених кредиторських вимог в строк до 13.08.2019 року. А відтак, починаючи з 14.08.2019 року, позивач міг дізнатись про те, що ліквідаційна комісія відповідача ухилилась від розгляду його кредиторських вимог, а тому саме з цієї дати розпочався місячний строк для звернення позивачем до суду з відповідним позовом.
Як вбачається з матеріалів справи, з цим позовом позивач звернувся до суду 27.05.2020 року, про що свідчить відмітка відділення зв`язку на конверті, в якому позовна зава надійшла до суду, тобто з пропуском встановленого ч. 3  ст. 112 ЦК України строку для звернення до суду з відповідним позовом.
Таким чином, оскільки позивач у місячний строк після того, як він мав можливість дізнатися про ухилення ліквідаційної комісії відповідача від розгляду його кредиторських вимог, не звертався з відповідним позовом до суду, то кредиторські вимоги у сумі 10  887  601, 02 грн., які не визнані відповідачем, відповідно до ч. 5  ст. 112 ЦК України, вважаються погашеними внаслідок імперативної норми закону. Отже, місцевим господарським судом правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог.
Зазначена правова позиція, зокрема, узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 08.05.2018 року у справі №906/370/17, від 24.05.2018 у справі №911/810/17.
Твердження апелянта про те, що ним після отримання відмови відповідача від 12.03.2020 року у включені кредиторських вимог до проміжного ліквідаційного балансу було подано позов до Київського окружного адміністративного суду в межах місяця, встановленого ч. 3 ст. 112 ЦК України, колегією суддів вражає необґрунтованим, оскільки, як вже було встановлено вище, у лютому 2020 ГУ ДПС у Київській області повторно звертався до відповідача із заявою про включення його кредиторських вимог до ліквідаційного балансу, тоді як первісну заяву ним було подано 08.07.2019  року, що не заперечувалось представниками сторін в судовому засіданні. 
Колегія суддів відзначає, що чинним законодавством не надано право кредитору, у разі ухилення ліквідаційної комісії відповідача від розгляду первісної заяви про кредиторські вимоги та не подачі протягом місячного строку відповідного позову до суду, повторно звертатися до боржника із своїми кредиторськими вимогами.
Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржником не доведено обґрунтованість своєї апеляційної скарги, доказів на підтвердження своїх вимог не надано, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 20.11.2020 року у справі №911/1579/20, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.
Щодо поданого відповідачем до суду апеляційної інстанції відзиву та клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в яких відповідач просить стягнути з позивача витрати на професійну (правничу) допомогу в загальній  сумі 21 500, 00 грн. (19  000, 00 грн. - акт №9 від 14.06.2021 року, та 2500, 00 грн. - акт №10 від 06.07.2021 року), колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються:
- судові витрати позивача за звернення з позовом - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог;
- судові витрати відповідача за звернення з апеляційною скаргою - на відповідача. 
Так на підтвердження надання професійної правничої допомоги, відповідачем було надано наступні документи:   
1.          Ордер серія ЧН №101615 від 11.06.2021 року  (а.с. 235 т.2 )
2. Рахунок витрат з надання правничої допомоги по справі №911/1579/20 від 03.06.2021 року (а.с.236 т.2) на суму - 19  000,00грн. , в якому сторони погодили, що вартість послуг адвоката з правничої допомоги за годину роботи адвоката, становить 1000,00 грн.  
2.          Акт №9 приймання - передачі послуг з правничої допомоги по справі №911/1579/20 від 14.06.2021 року  (а.с. 237 т. 2) з переліком послуг:
-           04-07.06.2020 року  «Аналіз апеляційної скарги, аналіз матеріалів справи» - 1год. 00 хв./1000, 00 грн. вартість 1000, 00 грн.;
-           04-10.06.2020 року «Аналіз законодавства з даної категорії прав, правових позицій викладених у висновках Верховного Суду, ухвалених в період 2020-2021 роках.» 10 год. 00 хв./1000, 00 грн.,  вартість 10  000, 00 грн.;
-           10.06.-12.06.2021 року «Написання відзиву на апеляційну скаргу на рішення господарського суду Київської області від 20.11.2020 року по справі №911/1579/20» - 8 год. 00 хв./1000, 00грн., вартість 8000, 00 грн.
3.          Рахунок витрат з надання правничої допомоги по справі №911/1579/20 від 05.07.2021 року на суму - 2500, 00грн., в якому сторони погодили, що вартість послуг адвоката витраченого часу з підготовки, прибуттям до суду, участю в одному судовому засіданні, становить 2500, 00 грн. 1 засідання незалежно від його тривалості та/або перенесення (відкладення), у разі явки адвоката на нього.
4.           Акт №10 приймання - передачі послуг з правничої допомоги по справі №911/1579/20  від 06.07.2021 року, що складений за послугу, 06.07.2021 року «Підготовка та участь в судовому засіданні по справі №911/1579/20» 1 судове засідання/2500, 00 грн., вартість 2500,00 грн.
Частина 1 ст. 123 ГПК України встановлює, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
При цьому ч. 8 ст. 129 ГПК України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Дослідивши Акт №9 приймання передач послуг з правничої допомоги від 14.06.2021 року, колегія суддів дійшла висновку, що перелік надання послуг зазначених в пунктах 1 та 2 акт, а сам: «п.1) 04-07.06.2020 року «Аналіз апеляційної скарги, аналіз матеріалів справи» - 1 год. 00 хв./1000, 00 грн. вартість 1000, 00 грн.; п.2)  04-10.06.2020 року «Аналіз законодавства з даної категорії прав, правових позицій викладених у висновках Верховного Суду, ухвалених в період 2020-2021 роках.» 10 год. 00 хв./1000, 00 грн., вартість 10  000, 00 грн.;» є необґрунтованим, недоведеними та безпідставними, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до суду апеляційної інстанції двічі: перший раз апеляційна скарга була подана  04.01.2021 року, була повернута ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 року, другий раз позивач звернувся з апеляційною скаргою, усунувши недоліки,  21.04.2021 року, яка вже була прийнята до апеляційного провадження ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 року.
В свою чергу відповідач, зазначає в акті №9, що послуги з надання правової допомоги, «Аналіз апеляційної скарги» надавались у період  04-07.06.2020 року та «Аналіз законодавства з даної категорії справ»  надавались у періоди з 04-10.06.2020 року, отже в червні місяці 2020 року.
Матеріли справи свідчать, що позивач звернувся з позовною заявою до господарського суду Київської області 29.05.2020 року, рішення господарського суду Київської області було винесено 20.11.2020 року, а з апеляційною скаргою позивач перше звернувся до суду лише 04.01.2021 року.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що послуги адвоката Радецької Т.П., що надавались  відповідачу «аналіз апеляційної скарги та аналіз законодавства» в період 04-10.06.2020 року в загальному розмірі  11  000, 00 грн., є недоведеними та безпідставними, оскільки в зазначений період (червень 2020 року) ще не існувало ні рішення господарського суду Київської області (від 20.11.2020 року) ні апеляційної скарги на зазначене рішення  (04.01.2021 року).  
Окрім того, в п.3 акту № 9 приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 14.06.2021 року, відповідач просив стягнути витрати на правничу допомогу за « 10.06-12.06.2021 року Написання відзиву на апеляційну скаргу на рішення господарського суду Київської області від 20.11.2020 року по справі №911/1579/20» в розмірі 8000, 00грн. за 8 год.00 хв.
При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що 06.07.2021 року у судовому засіданні представник позивача, заявляв усне клопотання про  зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Колегія суддів дійшла висновку, що із наданих відповідачем документів не вбачається, що заявлені витрати мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 22.11.2019 року у справі №910/906/18 зробив правовий висновок, що у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як вбачається з висновку, наведеного у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.06.2019 року у справі №904/64/18, виходячи зі змісту положень частин п`ятої, шостої статті 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.
Також, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у додатковій постанові від 05.08.2019 року у справі №911/1563/18, зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Крім того, колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
          Аналізуючи зазначене, колегія суддів  дійшла висновку, що час затрачений відповідачем на підготовку відзиву (8 годин) є завищеним, оскільки за змістом відзив, являє собою більш розширений відзив на позовну заяву, письмові пояснення, що надавався до суду першої інстанції та рішення.  Відмінність лише в структурі самого документа: наявні розділи, що стосуються викладу обставин справи, висновків суду та судових витрат.
За практикою Верховний Суд у справах №756/2114/17 та №911/3386/17 указав, що оскільки правова позиція позивача в судах попередніх інстанцій не змінювалася, то не підтверджується наявність об`єктивної необхідності для адвокатів, які надавали правову допомогу відповідачу в судах попередніх інстанцій, вивчати додаткові джерела права, бо відповідач не міг бути необізнаним із позицією позивача, законодавство, яким регулюється спір у справі, документи й доводи, якими позивач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, отже підготовка цієї справи в суді касаційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.
Зазначаємо, що представництво інтересів ПП Фірма «Нове Житло» під час розгляду справи в суді першої інстанції також здійснювалося адвокатом Радецькою Т.П., що підтверджується матеріалами справи.
Оскільки супровід даної справи (з 2020 року) здійснювала одна особа, колегія суддів критично ставиться до затраченого часу на написання відзиву на  апеляційну скаргу, тому час затрачений відповідачем підлягають зменшенню з 8 годин до 5 годин, а тому вартість, що підлягає стягненню становить 5000, 00 грн. (5 год.х1000 грн.=5000, 00 грн.). 
Дослідивши Акт №10 приймання-передачі послуг з правничої допомоги від 06.07.2021 року, колегія суддів дійшла висновку, що послуга «Підготовка та участь в судовому засіданні по справі №911/1579/20» 1 судове засідання 2500, 00 грн. є обґрунтованою, доведеною та співмірною, а тому підлягає задоволенню.  
Враховуючи вищезазначені обставини, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду відповідачем документів, їх значення для вирішення спору, колегія суддів дійшла висновку,   про достатність підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, та наявністю підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500, 00 грн. (за актом №9 - 5000, 00 грн., за актом №10 - 2500, 00 грн.).
Судові витрати (судовий збір) за подачу апеляційної скарги на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :
1. Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області на рішення господарського суду Київської області від 20.11.2020 року у справі №911/1579/20 залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Київської області від 20.11.2020 року у справі №911/1579/20 залишити без змін.
3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
4. Стягнути з Головного управління ДПС Київській області (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення 5а, ідентифікаційний код 43141377) на користь приватного підприємства  фірма «Нове Житло» (09111, Київська область, м. Біла Церква, пров. Академічний, буд.3, приміщення 90, ідентифікаційний код 32885032) витрати з надання правничої допомоги в розмірі 7  500, 00 грн.
5. Видачу наказу доручити господарському суду Київської області.
6. Матеріали справи №911/1579/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 12.07.2021.

Головуючий суддя                                                            М.А. Руденко 

Судді                                                                                Є.Ю. Пономаренко

                                                                                М.А. Дідиченко