ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2021 року	Львів	Справа № 303/3260/21 пров. № А/857/11794/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Ніколіна В.В., Пліша М.А.,
за участю секретаря судових засідань –                     Михальської М.Р.,
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року (головуючий суддя: Монич В.О., місце ухвалення – м. Мукачево) у справі за адміністративним позовом Мукачівського прикордонного загону Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України, – 
 
встановив:

Мукачівський прикордонний загін Державної прикордонної служби України, 20.04.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просив примусово видворити за межі України громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Обґрунтовує позов тим, що відповідач 17.04.2021 був затриманий на напрямку 370 прикордонного знаку, територія Богданської територіальної громади Рахівського району Закарпатської області, ділянка прикордонної служби Ділове Мукачівського прикордонного загону, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, перетину державного кордону з України в Румунію. 
Відповідача 16.04.2021 було відраховано з Білоцерківського національного аграрного університету за порушення умов договору. За інформацією Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (№ 8010.6.2-16426/80.2-21 від 19.04.2021) посвідку на тимчасове проживання відповідача, скасовано. Таким чином відповідач підстав для законного перебування на території України, передбачених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не має. 
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року примусово видворено за межі України громадянина  Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає таке незаконним та необґрунтованим, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги посилається на те, що станом на момент затримання мав законні підстави для перебування на території України, з метою навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті, 13.01.2021 отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні. Проте його посвідка була скасована після затримання за клопотанням органів прикордонної служби.
Крім цього, вказує, що відповідачу не дали можливості самостійно виконати рішення про примусове повернення.
Позивачем, 05.07.2021, подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.
У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідач 17.04.2021 був затриманий на напрямку 370 прикордонного знаку, територія Богданської територіальної громади Рахівського району Закарпатської області, ділянка прикордонної служби Ділове Мукачівського прикордонного загону, під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, перетину державного кордону з України в Румунію.
Згідно протоколу про адміністративне затримання громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17 квітня 2021 року, своїми діями порушив ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04 листопада 1991 року.
Відповідач до України потрапив у порядку, встановленому чинним законодавством, через пункт пропуску «Бориспіль» 14.12.2020 на підставі довгострокової візи Y04391518 (а. с. 13).
Відповідач, 13.01.2021 отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , яка дійсна до 15.12.2021, видана Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, у зв`язку з навчанням у Білоцерківському національному аграрному університеті.
Згідно копії витягу з наказу № 172/с по Білоцерківському національному аграрному університету від 16 квітня 2021 року «Про відрахування» відповідача громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , відраховано зі складу слухачів курсів мовної підготовки денної форми навчання з 16 квітня 2021 року, у зв`язку з порушенням умов контракту та через академічну заборгованість (а. с. 7).
За інформацією Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (№ 8010.6.2-16426/80.2-21 від 19.04.2021) посвідку на тимчасове проживання відповідача, громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано (а. с. 8).
Начальником Мукачівського прикордонного загону Римарчук І., 18.04.2021 затверджено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке отримав відповідач (а. с. 10).
Суд першої інстанції виходив з того, що оскільки законних підстав для законного перебування на території України у відповідача не має, позов підлягає задоовленню.
З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.
Частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773) передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.
Згідно з частиною 2 статті 14 Закону № 3773, іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 3773, іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.
Частиною 5 статті 26 Закону України Закон № 3773, передбачено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.
Згідно з частиною 1 статті 30 Закону № 3773, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.
Відповідно до частини 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Проаналізувавши вищенаведені норми, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства передують дві обставини: 1) прийняття рішення відповідним компетентним органом про примусове повернення; 2) ухилення від виїзду після прийняття рішення про повернення або наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення.
Недотримання зазначених вимог законодавства не дає правових підстав для задоволення заявлених вимог щодо примусового видворення відповідача за межі України.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач 17.04.2021 був затриманий під час спроби незаконного, поза пунктами пропуску, в складі групи осіб, перетину державного кордону з України в Румунію.
В ході вжитих позивачем заходів щодо встановлення законних підстав перебування відповідача на території України, було з`ясовано, що відповідач потратив на територію України у порядку, встановленому чинним законодавством, через пункт пропуску «Бориспіль» 14.12.2020 на підставі довгострокової візи Y04391518 (а. с. 13).
Крім цього, 13.01.2021 отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні № НОМЕР_1 , яка дійсна до 15.12.2021, видана Управлінням з питань тимчасового та постійного проживання іноземців та осіб без громадянства Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, у зв`язку з навчанням у Білоцерківському національному аграрному університеті.
Разом з тим, за інформацією Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (№ 8010.6.2-16426/80.2-21 від 19.04.2021) посвідку на тимчасове проживання відповідача, громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасовано (а. с. 8).
Позивачем, 18.04.2021 відносно відповідача прийнято рішення про примусове повернення з України до країни походження або третьої країни. Крім цього, згідно вказаного рішення, оскільки документів, які дають право на перебування в Україні, документів, які дають право виїзду з України, коштів достатніх для виїзду з України відповідач немає, з метою реалізації державної політики у сфері міграції було прийнято рішення про подачу позовів про примусове видворення та затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання скаржника, що відповідачу не дали можливості самостійно виконати рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, оскільки докази того, що останній має документи, які дають право виїзду з України та кошти достатні для виїзду з України у матеріалах відсутні. 
Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідач добровільно залишити територію України не може, оскільки у нього відсутні документи, на підставі яких може повернутись в країну своєї громадянської приналежності та кошти для виїзду з України, а також те, що він мав намір незаконно перетнути державний кордон України для потрапляння до країни Європейського Союзу (Румунії), суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для видворення громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 в примусовому порядку.
Таким чином, апеляційна скарга громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 272, 288, 313, 315, 316, 321, 322, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу громадянина Республіки Індія ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року у справі № 303/3260/21 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 09.07.2021.