СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2021 р.                                                                Справа № 922/988/19  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя  Шевель О.В. 
за участю секретаря судового засідання Курченко В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс", (вх. №1741Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2021 у справі №922/988/19, ухвалене у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Байбаком О.І., повний текст складено 05.05.2021, 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс", м. Київ,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:
1) ОСОБА_1 , м. Київ,
2) ОСОБА_2 , м. Київ, 
3) ОСОБА_3 , м. Київ,
4) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк", м. Київ, 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління механізації "Аерошляхбуд", с. Вільхуватка, Нововодолазький район, Харківська область, 
про стягнення 4119297,83 грн,
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління механізації "Аерошляхбуд" 4119297,83 грн, з яких: 541704,58 грн заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 24.12.2015, який укладено із ОСОБА_2 ; 1827593,25 грн заборгованості за договором про відступлення права вимоги від 24.12.2015, який укладено із ОСОБА_3 ; 750000,00 грн за договором № 1 про відступлення права вимоги від 24.12.2015, який укладено із ОСОБА_1 ; 1000000,00 грн за договором № 2 про відступлення права вимоги від 24.12.2015, який укладено із ОСОБА_1 .
Рішенням Господарського суду Харківської області від 20.06.2019 позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача 541704,58 грн. - за договором відступлення права вимоги від 24.12.2015, який укладено з ОСОБА_2 ; 1827593,25 грн. - за договором відступлення права вимоги від 24.12.2015, який укладено з ОСОБА_3 ; 750000,00 грн. - за договором № 1 про відступлення права вимоги від 24.12.2015, 1000000,00 грн. - за договором № 2 про відступлення права вимоги від 24.12.2015, які укладено з ОСОБА_1 , а всього 4119297,83 грн.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове про відмову у позові.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2021 у справі № 922/988/19 рішення господарського суду Харківської області від 20.06.2019 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 року у справі за № 922/988/19 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.
При прийнятті зазначеної постанови Верховний Суд виходив з того, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи не було належним чином з`ясовано склад учасників судового процесу, а саме, не залучено до участі в справі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк", м. Київ, тоді як рішення у даній справі може вплинути на права та обов`язки останніх.
Під час нового розгляду справи, ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.02.2021, серед іншого, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача
- ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 09.02.2010 ТУМ-2 Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві; ідентифікацій код: НОМЕР_2 ).
- ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 27.08.1996 Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві; ідентифікацій код: НОМЕР_4 ).
- ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3 ; паспорт серії НОМЕР_5 , виданий 13.08.1996 Мінським РВ УМВС України в м. Києві; ідентифікацій код: НОМЕР_6 ).
- Уповноважену особо Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" (адреса: 04053, м. Київ, вул. Смирнова-Ласточкіна, 10-А)
За результатами нового розгляду, рішенням Господарського суду Харківської області від 29.04.2021 в задоволенні позову відмовлено (з урахуванням ухвали суду від 05.05.2021 про виправлення описки).
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав, що надані сторонами у справі докази у своїй сукупності свідчать про відсутність проведення заліку зустрічних однорідних вимог та спростовують доводи ТОВ «Центрдорресурс» щодо виникнення у ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» зобов`язань перед ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 щодо відшкодування уступки права вимоги. 
Позивач з рішенням не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2021 у даній справі повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Управління механізації "Аерошляхбуд" задовольнити. 
В апеляційній скарзі позивачем зазначено про порушення судом першої інстанції норм процесуального права з огляду на неврахування судом преюдиційних обставин, встановлених в постанові Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі №913/1401/16. Позивач вважає неправильними висновки суду про наявність підстав для спростування обставин, встановлених в цій постанові суду апеляційної інстанції та про недостатність доказів, які є в матеріалах справи, наданих відповідачем для їх спростування.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя (суддя – доповідач) Фоміна В.О., суддя Пуль О.А., суддя Шевель О.В.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.07.2021 відкрито апеляційне провадження у даній справі, розгляд справи призначено на 27.07.2021. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2021 для розгляду даної апеляційної скарги сформовано колегією суддів у складі: головуючий суддя (суддя – доповідач) Фоміна В.О., суддя Крестьянінов О.О., суддя Шевель О.В.
26.07.2021 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (№8481). 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 відкладено розгляд справи на 14.09.2021.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.09.2021.
21.09.2021 від відповідача надійшли пояснення щодо обставин справи (вх. 10961). 
В судовому засіданні 21.09.2021 представники позивача та відповідача підтримали свої позиції, представник позивача наполягав на задоволенні апеляційної скарги, навів доводи в обґрунтування апеляційної скарги. Представник відповідача заперечував проти апеляційної скарги, наводив доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах встановлених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у відповідності до вимог статті 282 Господарського процесуального кодексу України зазначає про такі обставини.
Предметом даного судового розгляду є вимога позивача про стягнення з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» 4119.297,83 грн., які, на думку позивача, є заборгованістю за договором про відступлення прав вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 в якості компенсації за відступлене право вимоги за Договорами відступлення права вимоги, укладеними 24.12.2015 між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та фізичними особами – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 .
Підставою для звернення позивача із даним позовом до суду є невиконання відповідачем свого обов`язку за Договорами відступлення прав вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 на користь ТОВ «Центрдооресурс» виплати компенсації у відповідності до умов основних договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015 (в редакції додаткових угод).
30.01.2013 між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та Публічним акціонерним товариством «Український інноваційний банк» (ПАТ «Укрінбанк») укладено Кредитний договір №4926 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого ПАТ «УКРІНБАНК» надало ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» кредит на умовах відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії в розмірі 3650000,00 грн на термін до 30.06.2015.
08.07.2014 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрінбанк» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 14-10979 відкрито вкладний рахунок на суму 1000000,00 грн. зі строком повернення вкладу по 10.07.2015. Дострокове розірвання вкладу не допускається (т. 1 а. с. 45).
05.03.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрінбанк» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1332116 відкрито вкладний рахунок на суму 750000,00 грн. зі строком повернення вкладу по 05.03.2016. Дострокове розірвання вкладу не допускається (т. 1 а. с. 53).
07.08.2015 між ОСОБА_2 та ПАТ «Укрінбанк» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1371904 відкрито вкладний рахунок на суму 20000,00 доларів США зі строком повернення вкладу по 08.02.2016. Дострокове розірвання вкладу не допускається (т. 1 а. с. 21).
21.10.2015 між ОСОБА_3 та ПАТ «Укрінбанк» на підставі Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-2394215 відкрито вкладний рахунок на суму 70000,00 доларів США зі строком повернення вкладу по 23.11.2015. Дострокове розірвання вкладу не допускається (т. 1 а. с. 34).
24.12.2015 Правлінням Національного Банку України прийнято постанову № 934 «Про віднесення ПАТ «УКРІНБАНК» до категорії неплатоспроможних», а згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 № 239 у ПАТ «УКРІНБАНК» запроваджено тимчасову адміністрацію, якій делеговано повноваження тимчасового адміністратора Банку. Згідно з даним рішенням у ПАТ «Укрінбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 25 грудня 2015 р. до 24 березня 2016 р. включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «Укрінбанк», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білій Ірині Володимирівні строком на три місяці з 25 грудня 2015 р. до 24 березня 2016 р. включно.
24.12.2015 між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (новий кредитор) укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Укрінбанк» (боржник) по зобов`язаннях, що виходять із Заяви-договору про розміщення банківського вкладу №10-2394215 від 21.10.2015 (Основний договір), укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК»). За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у розмірі 70000,00 доларів США, а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором.
24.12.2015 між ОСОБА_1 (первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги №1, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Укрінбанк» (Боржник) по зобов`язаннях, що виходять із Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 14-10979 від 08.07.2014 (основний договір), укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Укрінбанк». За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у розмірі 1000000,00 грн., а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором.
24.12.2015 між ОСОБА_1 (первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Укрінбанк» (боржник) по зобов`язаннях, що виходять із Заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1332116 від 05.03.2015 (основний договір), укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Укрінбанк». За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у розмірі 750000,00 грн., а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором.
24.12.2015 між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги та інші права, що належать первісному кредитору в момент укладання цього договору і стає кредитором по відношенню до ПАТ «Укрінбанк» (боржник) по зобов`язаннях, що виходять із заяви-договору про розміщення банківського вкладу № 10-1371904 від 07.08.2015 (основний договір), укладеного між первісним кредитором та ПАТ «Укрінбанк». За цим договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за основним договором у розмірі 20000,00 доларів США а також нараховані та не сплачені відсотки за цим договором.
29.12.2015 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 листами (вх. 268/0/18-15, 267/0/18-15, 357/0/18-15, 358/0/18-15 відповідно) повідомили ПАТ «Укрінбанк» про укладення договорів від 24.12.2015 про відступлення права вимоги з ТОВ «УМ «Аерошляхбуд». 
01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016 та 04.03.2016, з метою проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» звернулося до ПАТ «Укрінбанк» з листами, в яких проінформувало ПАТ «Укрінбанк» про припинення грошових зобов`язань ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінбанк» за Кредитним договором № 4926 від 30.01.2013 у загальній сумі 4118340,72 грн шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.
13.07.2016 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни про юридичну особу ПАТ «Укрінбанк»: змінено повне та скорочене найменування, місцезнаходження і відомостей про керівника юридичної особи, новою назвою банку стало ПАТ «Укрінком», адресою місцезнаходження: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Смєтаніна, буд. 3-А. 
Листом №16/12-16 від 16 грудня 2016 року ТОВ Управління механізації «АЕРОШЛЯХБУД» повторно звернулося до ПАТ «Укрінком» із заявою, в якому вказувало на факт проведення зарахування зустрічних однорідних вимог.
Листом №1105/01 від 21.12.2016 ПАТ «Укрінком» повідомило відповідача про неможливість проведення заліку та про необхідність подальшого виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором. Обґрунтовуючи заперечення проти проведення заліку, відповідач у листі зазначив, що вказані грошові зобов`язання не можуть бути припиненні зарахуванням, про що ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» був проінформований ПАТ «УКРІНБАНК». Окрім того, ПАТ «Укрінком» зазначило, що листами №569/012-16 від 27.01.2016, №572/012-16 від 27.01.2016, №575/012-16 від 27.01.2016 та №579/012-16 від 27.01.2016 ПАТ «Український інноваційний банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Український інноваційний банк» Білою О.М. попередило ТОВ «Управління механізації «Аерошляхбуд» про неможливість проведення вказаних заліків у зв`язку із запровадженням процедури ліквідації вказаної банківської установи.
Вважаючи ПАТ «Укрінком» правонаступником банківської установи - ПАТ «УКРІНБАНК», ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» звернулось до Господарського суду Донецької області із позовом у справі № 913/1401/16, в якому просило визнати припиненими зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» за Кредитним договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії №4926 від 30.01.2013 на суму 4.188.340,72 грн.
29.05.2017 Донецьким апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі № 913/1401/16, якою суд визнав припиненими зобов`язання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (код ЄДРПОУ 33481985) перед ПАТ «Укрінком» (код ЄДРПОУ 05839888) на суму 418340,72 грн. (у тому числі зобов`язання по сплаті процентів на суму 874846,56 грн. та зобов`язання по погашенню основної суми кредиту в сумі 3313.494,16 грн., які випливають із укладеного між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «Український інноваційний банк» (ПАТ «УКРІНБАНК») Кредитного договору №4926 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 30.01.2013. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили.
У вказаній постанові Донецький апеляційний господарський суд зробив висновки, що ПАТ «Укрінком» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк», який попередньо видав ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» кредит в розмірі 3650000,00 грн., а на підставі Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» набув право вимагати належного виконання зобов`язань від ПАТ «Укрінком» за договорами банківського вкладу, укладеними між ПАТ «Укрінбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 .
В подальшому, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено з ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” додаткові угоди про внесення змін до попередньо укладених договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015.
Зокрема, додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору відступлення права вимоги від 24.12.2015 між ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” та ОСОБА_2 , сторони виклали пункт 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: “сторони домовились, що відступлення за договором є платним. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору ціну відступлення за Договором в сумі, еквівалентній розміру відступлення заборгованості в гривні по курсу НБУ на день проведення погашення (припинення) власних грошових зобов`язань Нового кредитора перед Боржником (ПАТ “Укрінбанк”) шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 12.01.2016 відповідач та ОСОБА_2 виклали пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 в новій редакції, а саме: “ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог” (т. 1 а.с. 20). 
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 між ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” та ОСОБА_3 , сторони виклали пункт 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: “сторони домовились, що відступлення за договором є платним. Новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну відступлення за договором в сумі, еквівалентній розміру відступлення заборгованості в гривні по курсу НБУ на день проведення погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог”. Пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 12.01.2016 ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” та ОСОБА_3 вирішили викласти пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 в новій редакції, а саме: “ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 12 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог рівними частинами” (т. 1 а.с. 33).
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.12.2015 між ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” та ОСОБА_1 , сторони виклали пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: “ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог” (т. 1 а.с. 44).
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 2 від 24.12.2015 між ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” та ОСОБА_1 , сторони виклали пункт 2 додаткової угоди № 2 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: “ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог” (т. 1 а.с. 52).
Умови вказаних Додаткових угод є ідентичними. 
Так, у пункті 3 всіх вищезазначених Додаткових угод сторони вирішили викласти пункти 4.7 розділу 4 Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015 у наступній редакції: “первісний кредитор цим підтверджує про свою обізнаність із тією обставиною, що права вимоги за цим договором набуваються новим кредитором з метою погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Новий кредитор має право відмовитись від цього договору у випадку невизнання боржником (уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) факту припинення грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог та за умови, якщо відсутність права нового боржника на проведення такого заліку буде встановлена (підтверджена) рішенням місцевого або апеляційного суду, яке залишиться в силі за результатами його перегляду судом касаційної інстанції, або судом касаційної інстанції. При наявності умов, визначених цим пунктом, новий кредитор має право скористатися своїм правом на відмову від цього договору протягом 2 (двох) років з дати укладення цього договору, шляхом направлення новим кредитором первісному кредитору заяви про відмову від цього договору. У такому разі цей договір є припиненим (розірваним) з дати, яка зазначена у повідомленні про розірвання договору”.
Вказані додаткові угоди є невід`ємними частинами Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015, набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до повного виконання зобов`язань за Договором.
13.07.2016 року у справі № 13826/5325/16 ухвалою Апеляційного адміністративного суду м. Києва було визнано протиправною та скасовано постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 року № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та визнано протиправною та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 року № 385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та делегування повноважень ліквідатора банку».
Як свідчать матеріали справи, в процесі ліквідації ПАТ “Укрінбанк” Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на підставі ст. 26 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб” здійснив виплату на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , як вкладникам ПАТ “Укрінбанк”, граничну гарантовану суму.
Згідно з наданою ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” відповіддю на запит № 6/2019 від 20.05.2019 адвоката ТОВ “УМ “Аерошляхбуд” - Лизогуб Р.Ю., Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Укрінбанк” листом за вих. № 206 від 04.06.2019 (т. 1 а. с. 164) повідомила про те, що згідно інформації, наданої управлінням з питань виплат гарантованих вкладів, ОСОБА_3 отримав граничну гарантовану суму під час дії тимчасової адміністрації – 08.02.2016; ОСОБА_2 був включений до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ “Укрінбанк” для здійснення виплат із визначеною розрахунковою сумою. За звітом банка агента АБ “Укргазбанк” кошти в сумі 200 тис. грн. виплачено 07.04.2016. 
22.06.2018 між ОСОБА_3 (первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги № 4/2017, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а Новий кредитор набуває право виконання боржником - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі еквівалентній 70000,00 доларів США за право вимоги, яке відступлене первісним кредитором на користь боржника у відповідності до умов укладеного між первісним кредитором та боржником договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (основний договір), а також укладених між первісним кредитором та боржником додаткових угод № 1 та № 2 до вказаного договору (т. 1 а.с. 37-38);
02.07.2018 між ОСОБА_1 (первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право виконання боржником - ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі 1000000,00 грн. за право вимоги, яке відступлене первісним кредитором на користь боржника у відповідності до умов укладеного між первісним кредитором та боржником договору №1 про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (основний договір) (т. 1 а.с. 48-49).
02.07.2018 між ОСОБА_1 (первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі 750000,00 грн. за право вимоги, яке відступлене первісним кредитором на користь боржника у відповідності до умов укладеного між первісним кредитором та боржником договору №2 про відступлення права вимоги від 24.12.2015 (основний договір) (т. 1 а.с. 57-58);
12.07.2018 між ОСОБА_2 (первісний кредитор) та ТОВ «Центрдорресурс» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» (боржник) грошових зобов`язань по виплаті компенсації у сумі 541.704,58 грн. за право вимоги, яке відступлене первісним кредитором на користь боржника у відповідності до умов укладеного між первісним кредитором та боржником договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015, а також укладених між первісним кредитором та боржником додаткових угод № 1 та № 2 до вказаного договору (основний договір). (т.1 а.с. 26-27).
За цими договорами (пункти 1.2.) новий кредитор одержує право (замість первісних кредиторів) вимагати від боржника виплати компенсації у відповідності до умов основного договору; права кредитора, що визначені основними договорами від 24.12.2015, та належать первісним кредиторам з урахуванням положень пункту 1.1 цих договорів, переходять до нового кредитора в день підписання сторонами цих договорів.
Відповідно до пункту 2.2. зазначених договорів первісний кредитор зобов`язаний сповістити боржника про відступлення права вимоги за основним договором, шляхом направлення/вручення йому письмового повідомлення та копії цього договору. Вказане письмове повідомлення повинно бути направлене боржнику в п`ятиденний строк від дати укладання цього договору або вручене під розпис представнику боржника. 
У розділі 3 договору про відступлення права вимоги №4/2017, що укладений 22.06.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_3 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає/відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає суму, еквівалентну 70000,00 доларів США. Виплата компенсації, здійснюється у національній валюті України за курсом гривні до долара США, який буде встановлено Національним банком України на дату виплати кожної суми;
У розділі 3 договору про відступлення права вимоги, що укладений 02.07.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 1.000.000,00 грн. Виплата компенсації проводиться новим кредитором шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок первісного кредитора у національній валюті України помісячно, рівними частинами в строк із 01.09.2018 до 01.01.2019 включно. Виплата компенсації здійснюється у національній валюті України;
У розділі 3 Договору про відступлення права вимоги, що укладений 02.07.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_1 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 750000,00 грн. Виплата компенсації проводиться новим кредитором шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок первісного кредитора у національній валюті України помісячно, рівними частинами в строк із 01.09.2018 до 01.01.2019 включно. Виплата компенсації здійснюється у національній валюті України;
У розділі 3 Договору про відступлення права вимоги, що укладений 12.07.2018 між ТОВ «Центрдорресурс» та ОСОБА_2 , сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим договором здійснюється за компенсацією, сума якої складає/відповідає сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 541.704,58 грн. Виплата компенсації проводиться новим кредитором шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок первісного кредитора у національній валюті України помісячно, починаючи із 01 серпня 2018 року рівними частинами, в сумі 45000,00 на місяць;
Листом від 22.06.2018 ОСОБА_3 повідомив ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» про укладання договору про відступлення права вимоги з ТОВ «Центрдорресурс» (т. 1 а. с. 40-41).
Листами від 02.07.2018 ОСОБА_1 повідомила ТОВ «Управління механізації «Аерошляхбуд» про укладання Договорів про відступлення права вимоги з ТОВ «Центрдорресурс» (т. 1 а. с. 59-61);
Листом від 12.07.2018 ОСОБА_2 повідомив ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» про укладання Договору про відступлення права вимоги з ТОВ «Центрдорресурс» (т. 1 а. с. 28-29).
Матеріали справи не містять будь-яких доказів відшкодування ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , або ТОВ «Центрдорресурс» оплати ціни відступлення права вимоги за договорами про відступлення права вимоги від 24.12.2015.
Отже, звертаючись до суду із даним позовом ТОВ «Центрдорресурс» стверджує, що будь-яка компенсація за укладеними ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» із зазначеними особами Договорами відступлення права вимоги від 24.12.2015 не виплачувалась ані цим особам, ані ТОВ «Центрдорресурс», тому з огляду на набуття ТОВ «Центрдорресурс» права вимоги виконання ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» грошових зобов`язань по виплаті вищезазначених сум компенсації, 4119297,83 грн. підлягає стягненню на його користь.
Також, в якості правових підстав для звернення до суду із даним позовом ТОВ «Центрдорресурс» посилається на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 по справі № 913/1401/16, висновки якої, на переконання останнього, мають преюдиційне значення при вирішенні даного спору, оскільки цим рішенням суду апеляційної інстанції встановлено факт припинення власних грошових зобов`язань ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» перед ПАТ «Укрінком» (правонаступника ПАТ «Укрінбанк») шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог на підставі направлених ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на адресу ПАТ «Укрінбанк» та ПАТ «Укрінком» листів про проведення заліку від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016 та від 16.12.2016, відповідно.
Заперечуючи проти позовних вимог, ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» зазначає, що з текстів укладених договорів про відступлення права вимоги між фізичними особами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та ТОВ «УМ «Аерошляхбуд», Публічне акціонерне товариство «Укрінком» не є стороною спірних правовідносин.
Посилаючись на висновки, викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного суду від 03 серпня 2018 року у справі № 910/8117/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 року у справі № 925/698/16, відповідач зазначає, що ПАТ «Укрінбанк» не є правонаступником ПАТ «Укрінком». 
Тож, відповідач зазначає, що правочину між ПАТ "Укрінбанк" та ПАТ «Укрінком» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також не відбулось, тому ПАТ «Укрінком» не є належним кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ «Аерошляхбуд», що в свою чергу унеможливлює проведення заліку зустрічних однорідних вимог, і як слідство, постанова Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 року у справі № 913/1401/16 яким було задоволено позов ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «Укрінком» не має преюдиційного значення для вирішення даного спору та не звільняє сторони від необхідності доказування обставин, на які посилаються сторони процесу.
Крім того, відповідач посилаючись на положення Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, зазначає, що укладання лише договору про відступлення права вимоги між фізичними особами та Товариством з обмеженою відповідальністю «УМ «Аерошляхбуд» не призвело до виникнення грошового зобов`язання ПАТ «Укрінбанк» перед ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на суму коштів, розміщених на рахунках. 
Як зазначалось, 29.04.2021 Господарським судом Харківської області прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Розглянувши вказане рішення на предмет правильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке. 
Відповідно до ч. 1, 3 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 Цивільного кодексу  України).
Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 Цивільного кодексу України).
Отже, обов`язковість згоди боржника на заміну кредитора у зобов`язанні не вимагається.
Зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають з підстав закону або умов договору (статті 173, 193 Господарського кодексу України).
Як зазначалось, ТОВ «Центрдорресурс» при зверненні з даним позовом посилається на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 по справі № 913/1401/16, висновки якої, на переконання позивача, мають преюдиційне значення при вирішенні даного спору, оскільки цим рішенням суду апеляційної інстанції встановлено факт припинення власних грошових зобов`язань відповідача перед ПАТ «Укрінком» (правонаступника ПАТ «УКРІНБАНК») шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог на підставі направлених ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» на адресу ПАТ «Укрінком» та ПАТ «Укрінком» листів про проведення заліку від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016, 04.03.2016 та від 16.12.2016, відповідно.
Тобто, у даній справі необхідним є встановлення обставин, пов`язаних із моментом виникнення зобов`язання відповідача перед фізичними особами по виплаті компенсації за основними договорами відступлення права вимоги та моментом припинення взаємних зобов`язань ПАТ «Укрінбанк» та відповідача, а також встановлення обставин набуття позивачем права вимоги спірної суми компенсації. 
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 4. ст. 75 ГПК України, варто розуміти так, що учасники господарського процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.
Тобто, за змістом ч. 4 ст. 75 ГПК України учасники господарського процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.
У постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі № 922/2013/18, Верховний Суд дійшов висновку, за яким звільнення від доказування, навіть у разі наявності преюдиційних обставин встановлених у рішенні суду, не може мати абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Господарські суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях у інших господарських справах. Для спростування преюдиційних обставин, передбачених статтею 75 ГПК, учасник господарського процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами встановленими ГПК. Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу. Отже, господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиційних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
До аналогічного висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 29.04.2021 у справі № 920/1111/19.
Разом з тим, Донецький апеляційний господарський у справі № 913/1401/16 (постанова від 29.05.2017) встановив, що саме ПАТ «Укрінком» (а не ПАТ «Укрінбанк») видав ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» кредит в розмірі 3650000,00 грн., а згідно договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» набув право вимагати належного виконання зобов`язань теж від ПАТ «Укрінком», вважаючи, що ПАТ «Укрінком» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк». Також, посилаючись на висновки судів адміністративної юрисдикції у справі № 826/1162/16, де було визнано незаконними та скасовано постанови Правління НБУ № 934 від 24 грудня 2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК», а також у справі № 826/5325/16, де було визнано незаконними та скасовано постанову Правління Національного банку України від 22.03.2016 №180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 від 22.03.2016 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк», що має юридичним наслідком припинення за рішенням суду починаючи з 13.07.2016 ліквідаційної процедури стосовно ПАТ «Укрінбанк» та повноважень уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк», Донецький апеляційний господарський суд дійшов висновку про безпідставність відмови Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» у проведенні зарахування зустрічних однорідних вимог. 
З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 16.03.2016 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 березня 2016 року у справі № 826/1162/16 частково задоволено адміністративний позов. Визнано незаконною та скасовано постанову Правління Національного банку України № 934 від 24 грудня 2015 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Зобов`язано Національний банк України надати термін в 95 днів для відновлення платоспроможності Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк». В решті позовних вимог - відмовлено. Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2016 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31 серпня 2016 року.
Проте в подальшому постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 у справі № 826/1162/16 скасовано рішення судів попередніх інстанцій у цій справі та відмовлено у позові про визнання незаконними та скасування постанови Правління НБУ № 934 від 24 грудня 2015 року та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24 грудня 2015 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «УКРІНБАНК».
Отже, станом на момент звернення ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» до ПАТ «Укрінбанк» із заявами від 01.03.2016, 02.03.2016, 03.03.2016 та 04.03.2016 про проведення взаємозаліку, запроваджена процедура ліквідації вказаної банківської установи була в дії.
Матеріалами даної справи підтверджується здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» заходів щодо здійснення ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 гарантованих виплат в межах граничної суми, щодо ОСОБА_1 , вказана особа включена до переліку вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини 4 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тобто розглянуті банком. 
За змістом частин першої та другої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.
В підтвердження проведення відповідних виплат під час дії тимчасової адміністрації ПАТ «УКРІНБАНК» до матеріалів справи відповідачем надана відповідь на запит №6/2019 від 20.05.2019 адвоката ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» - Лизогуб Р.Ю., в якому Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» листом за вих. № 206 від 04.06.2019 (а.с. 164, т.1) повідомила про те, що згідно інформації, наданої управлінням з питань виплат гарантованих вкладів, ОСОБА_3 отримав граничну гарантовану суму під час дії тимчасової адміністрації – 08.02.2016; ОСОБА_2 був включений до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «УКРІНБАНК» для здійснення виплат із визначеною розрахунковою сумою. За звітом банка агента АБ «Укргазбанк» кошти в сумі 200 тис грн виплачено 07.04.2016.
Тому, тільки перебуваючи в процедурі ліквідації банком здійснюються гарантовані виплати на користь вкладників, а тому фактичне здійснення гарантованих сум фізичним особам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як вкладникам банку, підтверджує обставину перебування ПАТ «Укрінбанк» станом на момент надсилання відповідачем заяв про здійснення заліку, у процедурі ліквідації, а отже виключає можливість проведення заліку зустрічних вимог відповідача із вказаною банківською установою.
Верховний Суд у постанові від 21.07.2021 у справі № 910/14918/20 зазначив, що дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Поведінка учасників правовідносин має також відповідати іншим засадам цивільного законодавства таким, як справедливість, добросовісність, розумність.
Так, принципи справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами. Загалом зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону.
Тож, як вбачається із обставин даної справи, які підтверджені матеріалами справи, фізичні особи – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримавши компенсацію від Фонду, (окрім ОСОБА_1 , вимоги якої також розглядались банком) не вчинили в подальшому дій щодо відмови від договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015, або щодо їх розірвання, а насамперед, відступили свої права на компенсацію від ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» позивачу у даній справі. 
Враховуючи зазначене, колегія суддів зазначає, що виплати Фондом гарантування вкладів фізичним особам: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 повністю унеможливлюють проведення процедури заліку зустрічних однорідних вимог між ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ПАТ «Укрінбанк», а тому зазначене спростовує твердження позивача щодо виникнення у відповідача зобов`язань перед вказаними фізичними особами щодо відшкодування компенсації за договорами про уступку права вимоги. 
Колегією суддів під час розгляду даної справи встановлено, що у кількох господарських справах про стягнення заборгованості, Верховним Судом сформовано правову позицію щодо відсутності доказів на підтвердження обставин правонаступництва від ПАТ «Укрінбанк» до ПАТ «Укрінком», яке в подальшому перейменовано на ПАТ «Українська інноваційна компанія». 
Так, в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 серпня 2018 року у справі №910/8117/17 зазначено, що колегія суддів не вбачає підстав для відступлення від висновку Верховного Суду, наведеного у постанові від 14.02.2018 у справі № 910/7828/17, стосовно того, що виключення кредитною установою зі своєї назви слова «банк» та із переліку видів своєї діяльності банківської діяльності без дотримання процедури, передбаченої статтями 2, 16, 26, 28, 46, 78 Закону України «Про банки і банківську діяльність», не дає підстав вважати її правонаступником кредитної установи (банку).
Об`єднана палата суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду зауважила, що ураховуючи положення законодавства, за установлених судами обставин про здійснення дій щодо реєстрації нової редакції статуту ПАТ «УКРІНБАНК», зміни назви на ПАТ «Укрінком», а в подальшому на ПАТ «Українська інноваційна компанія», зміни місцезнаходження товариства та видалення певних видів діяльності товариства на підставі рішень позачергових загальних зборів акціонерів, висновок судів попередніх інстанцій про правонаступництво ПАТ «Укрінком» і ПАТ «Українська інноваційна компанія» без дотримання відповідної процедури є помилковим і таким, що не відповідає положенням чинного законодавства.
Також, Велика Палата Верховного Суду у справі № 925/698/16 (постанова від 10.12.2019) сформувала такі висновки:
« 220. Права банка щодо його боржників комплексно пов`язані з його зобов`язаннями перед кредиторами. У зв`язку з цим не може процес виконання зобов`язань проблемним банком здійснюватися в порядку ліквідації цього банку, а реалізація його прав бути відділеною від цього процесу. Зокрема, відповідно до банківського законодавства (частини 6 статті 38, частини першої та п`ятої статті 52 Закону про гарантування вкладів) Фонд забезпечує вимоги кредиторів банку за рахунок реалізації вимог банку до боржників.
221.Реорганізація банку в іншу особу, або передача прав та обов`язків банку іншій особі за іншими правочинами, навіть зміна назви, якщо це тягне трансформацію носія таких прав та обов`язків, має проводитись у спосіб, який відповідає закону, а за наявності прогалин в законодавчому регулюванні загальним принципам законодавства, в першу чергу спеціального, яке регулює банківську діяльність як специфічний вид діяльності. Не можуть ставитись діями однієї особи під загрозу система банківського нагляду, встановлена банківським законодавством, та реалізація мети цього законодавства.
222.Виведення банку з ринку шляхом виключення слова «банк» з його назви та «банківської діяльності» з видів його діяльності законом не передбачено. Попри те, що закон не містить прямої заборони вказаних рішень керівників банку як таких, здійснення цього без узгодження з НБУ не відповідає загальним принципам банківського законодавства.»
Велика Палата Верховного Суду у цій справі також дійшла висновку про те, що перехід прав та обов`язків від ПАТ «Український інноваційний банк» до ПАТ «Укрінком» не міг відбуватись лише на підставі виключення кредитною установою із своєї назви слова «банк» та виключення з видів своє діяльності «банківської діяльності» без дотримання вимог банківського законодавства. Організаційні зміни банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року не відповідають вимогам банківського законодавства (п. 226 постанови). 
Таким чином, Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що ПАТ «Український інноваційний банк» не було припинено чи змінено у встановленому законом порядку на ПАТ «Укрінком», а відтак й ПАТ «Українська інноваційна компанія» не набуло прав банку (п. 229 постанови). 
До того ж, у листі (вих. № 206 від 04.06.2019) Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Укрінбанк» повідомила, що станом на 06.05.2019 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутня інформація стосовно того, що ПАТ «Українська інноваційна компанія» є правонаступником ПАТ «Укрінбанк». 
Водночас слід зазначити, що на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 15 лютого 2018 року № 536 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» строком на один рік з 23 березня 2018 року до 22 березня 2019 року включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Укрінбанк», визначені Законом, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Оберемку Роману Анатолійовичу строком на один рік з 23 березня 2018 року до 22 березня 2019 року включно.
Також, в подальшому, виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 21 березня 2019 року № 622 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» строком на один рік з 23 березня 2019 року до 22 березня 2020 року включно. Відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Укрінбанк», визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім повноважень в частині підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, в частині організації реалізації активів банку та крім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з Законом прирівнюються до вкладів, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Міхну Сергію Семеновичу строком на один рік з 23 березня 2019 року до 22 березня 2020 року включно.
За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що обставини встановлені Донецьким апеляційний господарським судом при розгляді справи №913/1401/16, спростовуються матеріалами даної справи та висновками Верховного Суду, а тому не є обов`язковими для господарського суду в даній справі згідно з частиною сьомою статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однією сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.
Згідно статей 202, 203 Господарського кодексу України зобов`язання припиняється, зокрема зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони. До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Загальні підстави припинення зобов`язань визначені у статті   598 Цивільного кодексу України, згідно з якою зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
В силу статті 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
За змістом названої правової норми залік можливий лише при наявності таких умов: вимоги сторін мають бути зустрічні, тобто такі, які випливають з двох різних зобов`язань між двома особами, де кредитор одного зобов`язання є боржником іншого, те саме повинно бути і з боржником; однорідні, зокрема можна зарахувати грошовий борг проти грошового, а також необхідно, щоб за обома вимогами настав вже строк виконання, оскільки не можна пред`явити до зарахування вимоги за таким зобов`язанням, яке не підлягає виконанню.
При цьому, характер зобов`язань, їх мета, зміст та види при зарахуванні не мають значення. Зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.
Отже, за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги є односторонньою угодою, яка оформляється заявою однієї сторони. 
Водночас, пунктом п`ятим статті 602 Цивільного кодексу України передбачено, що зарахування зустрічних вимог не допускається у випадках, встановлених договором або законом.
Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку, питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банку регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Частиною другою (пункт 8) статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент направлення відповідачем до ПАТ «УКРІНБАНК» заяв про зарахування зустрічних однорідних вимог) передбачені наслідки початку процедури ліквідації банку, а саме: 
-з дня початку процедури ліквідації банку забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін.
Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами.
Пункт 8 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальною нормою, що регулює умови, за яких можливе зарахування зустрічних однорідних вимог у зобов`язаннях, стороною яких є банк щодо якого запроваджено процедуру тимчасової адміністрації чи ліквідації.
Крім того, абзацом 16 пункту 2.3. глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, забороняється здійснювати зарахування зустрічних вимог, у тому числі однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, на вимогу однієї із сторін.
Ці обмеження не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. 
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази дотримання відповідачем при зверненні до ПАТ «Укрінбанк» всіх необхідних умов передбачених пунктом 8 частини другої статті 46 вказаного Закону, колегія суддів зазначає, що проведення заліку взаємних зустрічних вимог є неможливим, про що також Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ «УКРІНБАНК» 27.01.2016 повідомила відповідача листами №569/012-16, №572/012-16, №575/012-16 та №579/012-16, на які, до речі, йдеться посилання у постанові Донецького апеляційного господарського суду від 29.05.2017 у справі № 913/1401/16.
За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку, що залік зустрічних вимог у відповідача з банківською установою (ПАТ «Укрінбанк»), не відбувся.
Разом з тим, згідно умов Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015, укладених між відповідачем та фізичними особами, саме залік зустрічних вимог є правовою підставою для проведення відповідачем компенсації фізичним особам за Основними договорами відступлення права вимоги. 
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_2 виклали пункт 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «сторони домовились, що відступлення за договором є платним. Новий кредитор сплачує Первісному кредитору ціну відступлення за Договором в сумі, еквівалентній розміру відступлення заборгованості в гривні по курсу НБУ на день проведення погашення (припинення) власних грошових зобов`язань Нового кредитора перед Боржником (ПАТ «УКРІНБАНК») шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Пунктом 2 Додаткової угоди № 2 від 12.01.2016 відповідач та ОСОБА_2 виклали пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 в новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог» (том 1 аркуш справи 20). 
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_3 виклали пункт 1 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «сторони домовились, що відступлення за договором є платним. Новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну відступлення за договором в сумі, еквівалентній розміру відступлення заборгованості в гривні по курсу НБУ на день проведення погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог». Пунктом 2 додаткової угоди № 2 від 12.01.2016 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_3 вирішили викласти пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 в новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 12 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог рівними частинами» (том 1 аркуш справи 33).
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 1 від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_1 виклали пункт 2 додаткової угоди № 1 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог» (том 1 аркуш справи 44).
Додатковою угодою № 2 від 12.01.2016 до Договору про відступлення права вимоги № 2 від 24.12.2015 ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» та ОСОБА_1 виклали пункт 2 додаткової угоди № 2 від 24.12.2015 у новій редакції, а саме: «ціна відступлення сплачується новим кредитором протягом 36 місяців рівними частинами з моменту погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом заліку зустрічних однорідних вимог» (том 1 аркуш справи 52).
У пункті 3 всіх вищезазначених Додаткових угод сторони вирішили викласти пункти 4.7 розділу 4 Договорів про відступлення права вимоги від 24.12.2015 у наступній редакції: «первісний кредитор цим підтверджує про свою обізнаність із тією обставиною, що права вимоги за цим договором набуваються новим кредитором з метою погашення (припинення) власних грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог. Новий кредитор має право відмовитись від цього договору у випадку невизнання боржником (уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) факту припинення грошових зобов`язань нового кредитора перед боржником шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог та за умови, якщо відсутність права нового боржника на проведення такого заліку буде встановлена (підтверджена) рішенням місцевого або апеляційного суду, яке залишиться в силі за результатами його перегляду судом касаційної інстанції, або судом касаційної інстанції. При наявності умов, визначених цим пунктом, новий кредитор має право скористатися своїм правом на відмову від цього договору протягом 2 (двох) років з дати укладення цього договору, шляхом направлення новим кредитором первісному кредитору заяви про відмову від цього договору. У такому разі цей договір є припиненим (розірваним) з дати, яка зазначена у повідомленні про розірвання договору».
Вказані додаткові угоди є невід`ємними частинами Договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015, набувають чинності з моменту їх підписання сторонами та діють до повного виконання зобов`язань за Договором.
Доказів відмови відповідача від вказаних Договорів від 24.12.2015 протягом двох років з дати їх укладення, як це передбачено умовами вказаних договорів в матеріалах справи відсутні, а тому ці договори не є припиненими (розірваними). В судовому порядку вказані Договори наразі не визнані недійсними.
Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відсутність письмової відмови відповідача у визначені договорами строки не усуває правові підстави для сплати відповідачем фізичним особам за основними договорами від 24.12.2015 ціни відступлення, однак після погашення (припинення) власних грошових зобов`язань перед банківською установою шляхом проведення заліку зустрічних однорідних вимог.
В матеріалах справи відсутні докази погашення (припинення) власних грошових зобов`язань відповідача перед ПАТ «Укрінбанк» шляхом зарахування зустрічних вимог.
Таким чином, строк виконання зобов`язань відповідача по виплаті компенсації за відступлення права вимоги за основними договорами від 24.12.2015 не настав з огляду на відсутність підтвердженого факту зарахування зустрічних вимог з банківською установою, а тому з урахуванням вищевикладеного у ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» відсутнє зобов`язання зі сплати компенсації (ціни відступлення) фізичним особам відповідно до основних договорів відступлення права вимоги від 24.12.2015. 
Крім того, згідно умов договорів про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018, які укладені між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачем, відступлення здійснюється за грошові кошти до реалізації боржником (відповідачем у даній справі) обов`язку по сплаті компенсації новому кредиторові (позивачу у даній справі), втім, у матеріалах справи такі докази відсутні. 
Згідно пунктів 3.1., 3.2., 3.3. договору про відступлення права вимоги №4/2017, який укладений 22.06.2018 між ОСОБА_3 та ТОВ «Центрдорресурс», сторони погодили, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацію, сума якої складає (відповідає) сумі відступленого права вимоги і відповідно складає суму, еквівалентну 70000,00 доларів США. Виплата компенсації проводиться ТОВ «Центрдорресурс» шляхом перерахування відповідних грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_3 у національній валюті України помісячно, починаючи з 01.08.2018 рівними частинами до 20 числа місяця, в сумі, еквівалентній 10000,00 доларів США на місяць. Виплата компенсації здійснюється у національній валюті України, за курсом гривні до долара США, який буде встановлено Національним Банком України на дату виплати кожної суми. 
Згідно пунктів 3.1., 3.2. Договорів про відступлення права вимоги, що укладені 02.07.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Центрдорресурс», відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацію, сума якої складає (відповідає) сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 1000000,00 грн. та 750000,00 грн., відповідно. Виплата компенсації проводиться ТОВ «Центрдорресурс» шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 у національній валюті України щомісячно рівними частинами в строк із 01.09.2018 року до 01.01.2019 року включно. 
Згідно пункту 3.1. Договору про відступлення права вимоги, що укладений 12.07.2018 між ОСОБА_2 та ТОВ «Центрдорресурс», сторонами погоджено, що відступлення права вимоги за цим Договором здійснюється за компенсацію, сума якої складає (відповідає) сумі відступленого права вимоги і відповідно складає 541704,58 грн. 
За умовами пункту 3.2. цього ж договору виплата компенсації проводиться ТОВ «Центрдорресурс» шляхом перерахування відповідних грошових коштів на банківський рахунок фізичної особи ОСОБА_2 у національній валюті України помісячно, починаючи з 01.08.2018 року рівними частинами, в сумі 45000,00 грн. щомісячно.
В матеріалах справи відсутні докази виконання з боку ТОВ «Центрдорресурс» умов вказаних договорів, тому відсутність доказів перерахування фізичним особам коштів за відступлення права вимоги, як-то передбачено пунктами 3.1., 3.2. Договорів, не може свідчити про порушення прав та законних інтересів ТОВ «Центрдорресурс».
Таким чином, колегія суддів вважає, що факт переходу права вимоги у заявлений до стягнення сумі від фізичних осіб до позивача на підставі Договорів про відступлення права вимоги від 22.06.2018, 02.07.2018, 12.07.2018 не підтверджений жодними доказами.
Застосовуючи правові висновки Верховного Суду які, в силу норми статті 236 ГПК України суди повинні враховувати при ухваленні рішень, колегія суддів зазначає, що Верховним судом неодноразово звернуто увагу на те, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Застосовуючи наведені висновки, колегія суддів вважає цілком вірним та обгрунтованим, а також таким, що підтверджений матеріалами справи висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, адже, позивачем не доведено наявність у ТОВ «УМ «Аерошляхбуд» грошового зобов`язання за договорами відступлення права вимоги, укладеними між (позивачем) ним та ОСОБА_2 12.07.2018, ОСОБА_3 22.06.2018 та ОСОБА_1 02.07.2018.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що принцип справедливості, закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).
Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» та у справі «Руїз Матеос проти Іспанії»).
У рішенні ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» вказано, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.
Отже, висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.   6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Отже, обставини встановлені колегією суддів у даній справі не призвели до задоволення апеляційної скарги, її доводи спростовуються матеріалами справи, а тому апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає. 
У рішеннях ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» та у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» наголошується, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як «явну помилку» (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення ЄСПЛ «Хамідов проти Росії»).
Статтею 236 ГПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення відповідає наведеним вимогам, а тому підстав для його скасування колегією суддів не встановлено. 
Керуючись ст.ст. 269, 270, п. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрдорресурс" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 29.04.2021 у справі №922/988/19 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст. ст. 286- 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено   30.09.2021 

Головуючий суддя                                                                    В.О. Фоміна

Суддя                                                                                           О.О. Крестьянінов  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель