КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

справа №755/15879/2020                                     Головуючий у І інстанції -Винниченко Л.М. 
апеляційне провадження №22-ц/824/10458/2021       Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ 
 
01 липня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
судді-доповідача Гуля В.В.,
суддів  Матвієнко Ю.О., Оніщука М.І.,
за участю секретаря  Ковтун М.Б.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року у справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко Костянтин Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,- 
                                                                          встановив:
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа № 755/15879/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Ярошенко Костянтин Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
За результатами розгляду вказаної справи Дніпровським районним судом м. Києва 27 листопада 2020 року ухвалене рішення про задоволення позову.
01.12.2020 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по даній справі про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус» на користь ОСОБА_1 витрат на надання правничої професійної допомоги в сумі 15 000 грн. (а.с. 49).
  Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено за відсутності для цього підстав. 
     Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.  
        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.
Згідно ст. 270 ЦПК України  суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 листопада 2020 року в частині заявлених вимог про стягнення судових витрат у розмірі 15000 грн. на правничу допомогу відмовлено.
За таких обставин, коли в цій частині судом вирішено питання про судові витрати, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення відповідає вимогам процесуального закону, що спростовую доводи апеляційної скарги в цій частині.
Інші доводи апеляційної є підставами для оскарження заочного рішення в частині вирішення питання про витрати на правничу допомогу, а не підставами для ухвалення додаткового рішення.  
Таким чином викладені в оскаржуваній ухвалі  висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Інші аргументи апеляційноїскарги на законність та обґрунтованість рішення судупершої інстанціїне впливають, його висновків не спростовують.
Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).
 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, - 
                                                       постановив:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
 
 Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 січня 2021 року залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Суддя-доповідач                                                             В.В. Гуль
 
Судді                                                                                Ю.О. Матвієнко
 
                                                                                           М.І. Оніщук