Справа № 127/4036/20
Провадження № 22-ц/801/1825/2021
Категорія: 68
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року	  	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,
суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,
з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кадочніков Андрій Олегович, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Ан О. В. в залі суду міста Вінниці, повний текст судового рішення складено 18 червня 2021 року,
у цивільній справі № 127/4036/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про поновлення батьківських прав,

встановив:
       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про поновлення батьківських прав.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 вона позбавлена батьківських прав відносно доньки. На даний час дитина проживає з відповідачем. Вказує, що своїми діями усунула усі обставини, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав. Вона перестала вживати алкогольні напої та вести сумнівний спосіб життя, створила належні умови для проживання дитини, має постійне місце роботи та налагодила стосунки з донькою з якою бачиться час від часу за згодою відповідача.
У зв`язку із викладеним, просила поновити її у батьківських правах відносно доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 13.01.2021 надано ОСОБА_1 право на зустрічі і спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кожен понеділок з 16.00 до 19.00, кожні другі і четверті вихідні з 19.00 п`ятниці до 19.00 неділі з правом відвідування і ночівлі за місцем проживання ОСОБА_1 в період з 14.01.2021 по 28.03.2021.
Ухвалою суду від 12.04.2021 припинено надане ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2021 ОСОБА_1 право на зустрічі і спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В період судового розгляду суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача Кадочнікова А. О. про повторний допит малолітньої ОСОБА_3 про події березня 2021 року, оскільки вважав що такі дії негативно вплинуть на психіку дитини та обмежився допитом спеціаліста центру соціальної допомоги ОСОБА_5 , з яким ОСОБА_3 спілкувалась безпосередньо після подій.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що після позбавлення батьківських прав, ОСОБА_1 лікування від алкогольної залежності не проходила, за професійною допомогою до лікаря нарколога не зверталась, тому дійшов висновку про те, що обставини які були підставою для позбавлення батьківських прав не змінились.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кадочніков А. О., подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність через невідповідність висновків суду обставинам справи, допущення істотного порушення вимог цивільного процесуального законодавства, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити та поновити її у батьківських правах відносно її доньки ОСОБА_3 .
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції послався на покази свідка - психолога ВМЦСС, яка після спілкування з донькою позивача припустила, що позивач не перестала вживати алкогольні напої та таке спілкування становить стрес для дитини. При цьому психолог особисто з позивачем не спілкувалась, про те, чи вживає остання алкогольні напої на час розгляду справи, достовірної інформації не аналізувала, жодних актуальних на час розгляду справи документів щодо позивача не бачила. Поряд з цим повідомила, що дитина любить матір. Вважає такі покази недостатнім та недопустимим доказом по справі. Стверджує, що представник третьої особи позивачу чи її представнику письмовий доказ складений психологом ВМЦСС не надав. Також вважає непослідовною позицію суду щодо прийняття доказу - повідомлення Вінницького міського центру соціальних служб від 28.05.2021 відповідно до якого зроблено висновок, що позивач має пройти комплексне пролонговане лікування від алкогольної залежності. На думку скаржника, такий висновок є недопустимим доказом, оскільки отриманий у поза процесуальний спосіб, без вручення сторонам, без клопотання про його долучення та без дослідження судом, про його існування позивач та її представник дізналися із рішення суду. До того ж такий висновок базується на припущеннях, оскільки особи, які його надавали не бачились із позивачем, не досліджували жодної документації щодо її стану здоров`я, а тому є безпідставним та необґрунтованим. Також вважає необґрунтованим висновок Служби у справах дітей ВМР щодо недоцільності поновлення батьківських прав, оскільки такий висновок не ґрунтується на матеріалах справи, а по суті ґрунтується на доводах, які були актуальні на час позбавлення батьківських прав, не містить жодних посилань на обставини, що мають місце на час розгляду справи. Вважає, що підтвердженням докорінної зміни поведінки позивача є те, що вона працевлаштована на посаді молодшої медичної сестри операційної у Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», має стабільний заробіток та засоби для утримання дитини, а також має у власності квартиру, що на думку скаржника, свідчить про наявність умов та місця для проживання дитини.
Звертає увагу, що судом першої інстанції недотримано вимог ч. 1 ст. 78, ст. 83 ЦПК України, оскільки судом були прийняті докази після завершення підготовчого засідання без клопотання сторін та без вручення їх копій позивачу та надання можливості ознайомитися з ними. Судом не було дотримано порядку виклику та допиту свідків, оскільки психолога по справі було допитано в якості свідка, при цьому такого клопотання сторони не заявляли, до того ж думку позивача та її представника з`ясовано не було. Також судом не дотримано вимог щодо обґрунтованості судового рішення, оскільки суд визнаючи один із доказів допустимим (а.с.131), послався, що визнає його недопустимим не з підстав зазначених у клопотанні представником позивача, а з інших підстав, не зазначивши з яких саме. Вважає, що судом безпідставно було відмовлено у задоволенні заяви про відвід, оскільки суд з власної ініціативи приймав рішення, які не передбачені ЦПК України та вчиняв процесуальні дії на користь відповідача без клопотань цієї особи, що свідчить про недотримання рівності сторін та упередженість суду.
У строк, встановлений апеляційним судом, учасники справи своїм правом на подання відзиву не скористалися.
Відповідач ОСОБА_2 20.08.2021 подав до суду апеляційної інстанції клопотання, в якому заперечує щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі та зазначив, що поведінка ОСОБА_1 по відношенню до доньки не змінилась, як і не змінились обставини, що стали підставою для позбавлення її батьківських прав, тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Кадочніков А. О. вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити.
Представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради - Крот В. Б. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін. Підтримала висновок органу опіки та піклування Вінницької міської ради про недоцільність поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах по відношенню до дитини ОСОБА_3 .
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини  від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України  27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Статтею 164 України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 21.12.2019 Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а. с.15).
Суд критично віднісся до листа центру соціальних служб Вінницької міської ради (а. с. 131) як до недопустимого доказу, чим задовольнив клопотання представника позивача Кадочнікова А. О. хоча з інших, ніж описані в клопотанні, підстав.
При цьому судом прийнято як доказ свідчення психолога Вінницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ОСОБА_5 оскільки обставини, про які розповіла свідок, виникли і стали відомі під час розгляду справи по суті і суттєво впливають на вирішення спору і захист інтересів малолітньої особи.
Так, допитана в судовому засіданні 16.06.2021 свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона спілкувалась з ОСОБА_3 декілька разів коли сім`я перебувала на обліку як соціально незахищена, коли померла бабуся ОСОБА_14 і в квітні цього року. ОСОБА_3 важко перенесла смерть бабусі і знала причину смерті. Вони ще за 2 тижні відвідували родину ОСОБА_2 . Після цього зустріч з ОСОБА_3 відбулася 3 квітня цього року по АДРЕСА_1 провела з ОСОБА_3 2 тести, дитина малювала щодо прояву агресії. ОСОБА_3 розказувала, що мама забрала її до себе, при цьому мама була п`яна, пила з подружками. Вона гралася, а потім подзвонила сусідка і ОСОБА_3 пішла до неї за мамою. Коли вона вела п`яну маму додому, та падала, губила капці. Свідок впевнена, що ОСОБА_3 говорила правду. У дівчинки висока система тривожності, коли вона говорить про маму. Вона дуже любить маму і для неї вирішення проблеми - це щоб не було алкоголю. Їй не зрозуміло, що мама повинна змінитись. Для дитини бажано уникати травмуючих факторів. Раніше свідок спілкувалась з ОСОБА_1 , знає що остання в 2018 році пройшла курс лікування від алкоголізму. Раніше 3-4 роки тому ОСОБА_1 відвідувала групу підтримки.
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 16.11.2020 зобов`язано відповідача ОСОБА_2 забезпечити в судове засідання явку малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 108-109). 
Допитана в судовому засіданні 09.12.2020 малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснила, що вона дуже сумує за мамою. В минулому році вона жила з мамою, але коли вона пішла до школи, то переїхала знов до дідуся. Мама водила її в зоопарк, «Макдональс», так вони разом гуляли, разом святкували її день народження.
Допитана в судовому засіданні 09.12.2020 свідок ОСОБА_13 повідомила, що знає ОСОБА_1 як колишню сусідку. Після смерті своєї матері ОСОБА_1 успадкувала її квартиру і тепер знов проживає по сусідству, робить в квартирі ремонт. Їй відомо, що ОСОБА_1 працює санітаркою в лікарні. ОСОБА_1 розказувала, що періодично купує ОСОБА_3 взуття. Вона бачить ОСОБА_1 практично кожен день, оскільки вони як одинокі допомагають одна одній. Влітку 2020 року ОСОБА_1 з дитиною ходила в зоопарк, дитяче кафе, на фонтан.
Судом також встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення мотивоване тим, що мати зловживає спиртними напоями та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо доньки (а. с. 10-14).
З пояснень сторін встановлено, що на теперішній час дитина проживає разом із дідом ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою скарг від сусідів та матеріалів з УВС на адресу ПП «Бокуд» не надходило, що підтверджується копією характеристики цього підприємства, виданої на ім`я позивача 12.12.2019 (а. с. 31).
З 14.11.2019 ОСОБА_1 працює молодшою медичною сестрою операційного блоку КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради. За час роботи до своїх професійних обов`язків відноситься добросовісно, з колегами по роботі веде себе стримано та виважено, зауважень з боку завідувача операційним блоком, старшої медичної сестри операційного блоку та колег по роботі до неї не було, про свідчить копія характеристики, видана директором КНП «ПРЦО ВОР» 29.01.2020 (а. с. 32).
Відповідно до копії довідки Комунального підприємства «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» від 12.11.2019, ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебувала за медичною допомогою до лікаря-нарколога даного закладу не зверталась (а. с. 29). Відповідно до копії медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів від 01.11.2019, на обліку у психіатра позивач не перебуває та за психіатричною допомогою не зверталась (а. с. 33).
Згідно з копією сертифікату Серія РРТ № 231608 про проходження профілактичного наркологічного огляду, виданого Комунальним підприємством «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» 27.01.2020 та дійсного до 27.01.2021, у ОСОБА_1 відсутні наркологічні протипоказання (а. с. 30)
Розглянувши ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.02.2020 щодо надання висновку про доцільність поновлення ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Орган опіки та піклування Вінницької міської ради 20.10.2020 надав висновок про недоцільність поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах по відношенню до дитини ОСОБА_3 , у якому враховано, що позивач не ініціювала до суду питання про надання їй дозволу на побачення з донькою. Також органом опіки та піклування встановлені факти недотримання матір`ю своїх зобов`язань щодо зміни способу життя та готовності до належного виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, забезпечення їй належних умов проживання. Тому з урахуванням всіх встановлених обставин та ризиків Служба у справах дітей Вінницької міської ради вважає недоцільним поновлення батьківських прав (а. с. 104-106).
За повідомленням Вінницького міського центру соціальних служб від 28.05.2021, для стабілізації емоційного стану дитини та її розвитку необхідно унеможливити зустрічі спілкування дитини ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 , коли остання перебуває під впливом алкоголю. Також повідомлено про необхідність комплексного пролонгованого лікування матері від алкогольної залежності та систематична робота з психологом (а. с. 160).
Оскільки після позбавлення батьківських прав, ОСОБА_1 лікування від алкогольної залежності не проходила, за професійною допомогою до лікаря нарколога не зверталась, тому судом відхилено в якості доказу сертифікат про проходження профілактичного огляду комунального підприємства «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» дійсний до 27.01.2021. Враховуючи, що алкогольна залежність може мати періодичний характер, місцевий суд дійшов висновку, що даний сертифікат за відсутності інших доказів не може бути покладений в основу предмета доказування про відсутність у позивача наркологічних протипоказань для виховання дитини до досягнення нею повноліття.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).
Позивач не надала суду докази, що вона виконала зобов`язання щодо зміни способу життя та готовності до належного виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини.
Позбавлення батьківських прав має безстроковий характер. Хоча сімейні правовідносини в цьому випадку припиняються, закон дозволяє можливість поновлення батьківських прав. Особа, позбавлена батьківських прав, спонукається тим самим до виправлення. Зв`язки її з дитиною не припиняються, вона може прохати про побачення з дитиною, зобов`язана утримувати її. Прохання батьків, позбавлених батьківських прав, про поновлення батьківських прав має бути підтверджено такою їх поведінкою та способом життя, які б свідчили про те, що відбуваються істотні зміни, щоб суд міг особисто упевнитися, що той з батьків, якого він позбавляв батьківських прав, став іншою людиною, з іншими поглядами на батьківські права та обов`язки, що він може стати або став взірцем для своєї дитини. При поновленні батьківських прав перш за все слід суворо дотримуватися принципу охорони інтересів дитини, оскільки позбавлення батьківських прав проводилося в інтересах дитини, які заслуговують на увагу.
Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.
При вирішенні справи про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з батьків, інших осіб, з ким проживає дитина, а також думку дитини, якщо вона може її висловити.
За обставинами справи встановлено, що після позбавлення батьківських прав матері, малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом з дідом ОСОБА_2 , який вважає, що позивач не змінила свою поведінку та відношення до своїх батьківських обов`язків, продовжує систематично вживати спиртні напої, що вказує на неготовність останньої до зміни свого способу життя, світогляду і звичок.
Позивач вважає, що підтвердженням докорінної зміни її поведінки є те, що вона працевлаштована на посаді молодшої медичної сестри операційної у Комунальному некомерційному підприємстві «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», має стабільний заробіток та засоби для утримання дитини, а також має у власності квартиру, що свідчить про наявність умов та місця для проживання дитини.
За час наданого судом права на зустрічі і спілкування ОСОБА_1 з її донькою встановлено, що позивач проявила схильність до вживання спиртних напоїв, що підтверджується повідомленням Вінницького міського центру соціальних служб від 28.05.2021 (а. с. 160), поясненнями свідка ОСОБА_5 .
Проте, для позитивного вирішення питання про поновлення батьківських прав, обставини щодо зміни способу життя позивача уже мають існувати та такі обставини мають бути підтверджені відповідними доказами.
Відповідно до статті 19 СК України при розгляді спорів щодо поновлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно з висновком від 20.10.2020 Орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає неможливим та таким, що не відповідає інтересам малолітньої ОСОБА_3 поновлення батьківських прав позивача.
Такий висновок хоча і не має для суду заздалегідь встановленої сили, проте цей висновок узгоджується з поясненнями як опікуна дитини, так із іншими доказами, наявними у матеріалах справи.
Суд першої інстанції оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності дійшов правильних висновків про те, що поновлення позивача у батьківських правах не відповідає інтересам неповнолітньої дитини.
Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що повідомлення Вінницького міського центру соціальних служб від 28.05.2021 є недопустимим доказом, оскільки отриманий у поза процесуальний спосіб, без вручення сторонам, без клопотання про його долучення та без дослідження судом, про його існування позивач та її представник дізналися із рішення суд.
Суд першої інстанції визнав недопустимим доказом повідомлення Вінницького міського центру соціальних служб від 07.04.2021 адресоване начальнику Служби у справах дітей Шафранській Л. А. (а. с. 131), проте повідомлення аналогічного змісту було направлено головуючій у даній справі від 28.05.2021 (а. с. 160). Таке повідомлення направлено головуючій у справі відповідно до положень Закону України «Про соціальні послуги» від 17 січня 2019 року № 2671-VIII, Указу Президента України «Про деякі заходи щодо забезпечення права громадян на якісні та безпечні соціальні послуги» від 29 січня 2021 року № 30/2021 та Положення «Про Вінницький міський центр соціальних служб», а тому не потребує клопотання учасників справи про його долучення. ОСОБА_5 ?, яка є практичним психологом відділу соціальної роботи Вінницького міського центру соціальних служб, давала показання у суді щодо обставин, викладених у повідомленні Вінницького міського центру соціальних служб від 28.05.2021, а тому доводи апелянта про те, що позивач та її представник дізналися про його існування із рішення суду є надуманими.
Отже, надаючи оцінку заяві представника Кадочнікова А. О. про відвід судді Ан О. В. у зв`язку із наявністю обставин, які заявник вважає такими, що викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, суд апеляційної інстанції зазначає про їх відсутність та вважає, що посилання заявника носять характер непідтверджених припущень, які не знайшли свого правового обґрунтування. Зі змісту заяви про відвід судді не убачається, що суддя виявляє упередженість та необ`єктивність щодо розгляду позовної заяви.
У апеляційній скарзі заявник як на підставу апеляційного оскарження посилається на необґрунтованість висновку Служби у справах дітей ВМР про недоцільність поновлення батьківських прав.
Згідно з частинами четвертою-шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.
Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Апеляційний суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про недоцільність поновлення ОСОБА_1 у батьківських правах по відношенню до дитини ОСОБА_3 , оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить встановленим обставинам і відповідає інтересам дитини.
Так, судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 перебувала на обліку Служби у справах дітей як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, у період з 13..02.2013 по 28.11.2013. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 дитина була відібрана від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.05.2015 дитина була повернута на виховання матері ОСОБА_1 , внаслідок чого опіка на дитиною була припинена.
Повторно дитина була поставлена на відповідний облік Служби у справах дітей 24.03.2016 через неналежне виконання її матір`ю ОСОБА_1 обов`язків з виховання доньки.
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.05.2017 суд позбавив ОСОБА_1 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо дочки, яка з 25.12.2016 виховується дідом ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_14 самостійно, які належним чином піклуються про її здоров`я та виховання.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2021 надано ОСОБА_1 право на зустрічі і спілкування з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожен понеділок з 16.00 до 19.00, кожні другі і четверті вихідні з 19.00 п`ятниці до 19.00 неділі з правом відвідування і ночівлі за місцем проживання ОСОБА_1 .
У зв`язку з проханням Служби у справах дітей унеможливити зустрічі та спілкування дитини з матір`ю, коли остання перебуває під впливом алкоголю, Вінницькій міський суд Вінницької області вважав за необхідне припинити надане ОСОБА_1 право на зустрічі і спілкування з ОСОБА_3 на одинці, а тому ухвалою цього ж суду від 12 квітня 2021 року припинене право ОСОБА_1 , надане ухвалою від 13.01.2021 на зустрічі і спілкування з ОСОБА_3 
ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року).
Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком Служби у справах дітей Вінницької міської ради, члени комісії з питань захисту прав дитини якої висловити занепокоєння щодо повторення ситуації невиконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків по відношенню до дитини, як це вже неодноразово відбувалось, що було для дитини стресом та негативно впливало на її психологічний стан.
У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.
Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Під час вирішення спору враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним із батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Крім того, враховуючи думку дитини, суди повинні розуміти, що малолітня дитина є вразливою до маніпуляцій зі сторони дорослих, а також враховувати всі обставини, що могли спричинити формування саме такої думки.
Опитана в судовому засіданні 09.12.2020 малолітня ОСОБА_3 пояснила, що вона дуже сумує за мамою.
Разом із тим, колегія суддів наголошує, що думка дитини не повинна бути абсолютною для суду, якщо вона не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини.
Відмовляючи у задоволенні позову про поновлення батьківських прав, міський суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення ОСОБА_1 батьківських прав, оскільки встановлені судом обставини вказують на неготовність останньої до зміни свого способу життя, світогляду і звичок та не дає суду упевненості в забезпеченні всіх необхідних прав та інтересів дитини її матір`ю, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не позбавлена можливості реалізувати свої наміри щодо створення належних умов для проживання дитини, щодо її матеріального забезпечення, належної участі у її вихованні тощо та, відповідно до частини сьомої статті 169 СК України, через рік повторно звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав, надавши відповідні докази реалізації таких своїх намірів.
Положеннями статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кадочніков Андрій Олегович, залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 03 вересня 2021 року.

       Головуючий                                         Ю. Б. Войтко

       Судді:                                                 І. В. Міхасішин

                       І. М. Стадник