Справа № 308/5848/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        06 серпня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т.Ю.,
суддів Мацунича М.В., Кондора Р.Ю.,
розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Ужгородської міської ради, Служби у справах дітей, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2021 року, постановлену суддею Фазикошем О.В.,
в с т а н о в и в :
       У травні 2021 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Ужгородської міської ради, Служби у справах дітей, про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2021 матеріали цієї справи передано за підсудністю на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати зазначену ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Скарга мотивована тим, що позов містить дві вимоги: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вимога про стягнення аліментів відноситься до правил альтернативної підсудності і може бути подана також за місцем проживання чи перебування позивача. Місцем проживання позивачки є м.Ужгород, на підтвердження чого суду було надано докази. Щодо вимоги про позбавлення батьківських прав, то така має подаватися до суду за місцем проживання або перебування відповідача. Однак встановити місце проживання ОСОБА_2 не вдалося. А тому, відповідно до постанови Верховного Суду по справі №725/2910/19 від 11.09.2020 дана справа може бути розглянута за правилами альтернативної підсудності в суді за вибором позивачки.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 2 липня 2021 року призначено розгляд цієї апеляційної скарги в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами та без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідачки, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       З матеріалів справи слідує, що у травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Ужгородської міської ради, Служби у справах дітей, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав та збільшити розмір аліментів, які з нього стягуються на її користь за рішенням суду.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2021 матеріали вказаної справи передано за підсудністю на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Постановляючи зазначену ухвалу, суддя виходив із того, що звертаючись до суду із указаним позовом позивачка, посилаючись на положення ч.1 ст.28 ЦПК України, не надала доказів щодо свого зареєстрованого місця проживання у м.Ужгороді, а тому ця справа не підсудна Ужгородському міськрайонному суду. Стосовно позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, то суддя керувався тим, що положеннями статті 28 ЦПК України не передбачено вибірної (альтернативної) підсудності (за місцем фактичного знаходження позивача), так як останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , - незалежно від того, чи окремо подається до суду даний позов чи він об`єднаний з іншою позовною вимогою, а тому вважав, що відсутні підстави для визначення підсудності позову про позбавлення батьківських прав Ужгородському міськрайонному суду.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом, за винятком позовів, передбачених ст. 28 ЦПК України. 
Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів можуть за вибором позивача пред`являтися також і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. 
Верховний Суд у постанові від 11.09.2020 по справі №725/2910/19 зазначив, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України). Тому при поєднані в одному позові кількох вимог, одна з яких підлягає розгляду за правилами загальної підсудності, а інша - за правилами альтернативної підсудності, справа за такими вимогами може бути розглянута за правилами альтернативної підсудності у суді за вибором позивача.

Вимога позивачки про позбавлення батьківських прав відповідно до вимог ст.27 ЦПК України має подаватися в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання чи перебування відповідача - загальна підсудність.
Вимога щодо стягнення аліментів відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України може бути пред`явлена також і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивачки.

Враховуючи, що вимога про позбавлення батьківських прав не відноситься до виключної підсудності, встановленої ст.30 ЦПК України, і поєднана в одному позові разом з вимогою про стягнення аліментів, а відтак може бути розглянута за правилами альтернативної підсудності, в тому числі за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивачки.
Звертаючись до Ужгородського міськрайонного суду із цим позовом, позивачка ОСОБА_1 вказала, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надала договір найму приміщення від 11.07.2018 (а.с.11), довідку Ужгородського зонального відділу ВСП про перевірку житлових умов від 05.02.2021 (а.с.15), довідку директорів шкіл, згідно з якими діти позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються в школах м.Ужгорода (а.с.20-21), а також копію свідоцта про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.2020, згідно з яким позивачка у березні 2020 року народила дитину - ОСОБА_5 у м.Ужгорді. 
Місцем проживання ОСОБА_2 у позовній заяві позивачка зазначила: АДРЕСА_3 .
Судом перщої інстанції було направлено відповідні запити з метою встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача.

З відповіді, наданої відділом обліку та моніторингу місця проживання УДМС України в Хмельницькій області,  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знятий з реєстраційного обліку з адреси ( АДРЕСА_1 ) і в прописці не значиться (а.с.38).
Відповідно до відомостей, наданих Ярмолинецькою селищною радою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 , не значиться. Іншими даними селищна рада не володіє (а.с.40).
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем перебування фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Місцем проживання фізичної особи є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. 
Реєстрація місця проживання або місця перебування - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документи, до яких вносяться відомості про місце проживання та місце перебування особи, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні.
Тобто, для подання позову за правилами альтернативної підсудності відповідно до ст.28 ЦПК України місце проживання чи перебування позивача має бути зареєстрованим у визначеному законом порядку.
При цьому, стаття 175 ЦПК України не передбачає обов`язку позивача, при поданні позовної заяви до суду, надавати докази щодо свого зареєстрованого місця проживання чи перебування. 
ОСОБА_1 , звертаючись із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, відповідно до наданого їй ч.1 ст.28 ЦПК України права вибору підсудності справи, обрала Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області, але не додала до позовної заяви доказів свого зареєстрованого місця проживання чи перебування у м.Ужгороді.
Надані позивачкою документи: договір найму приміщення, довідка Ужгородського зонального відділу ВСП про перевірку житлових умов, довідки директорів шкіл, згідно з якими діти позивачки навчаються в школах м.Ужгорода та копія свідоцтва про народження дитини - не є належними доказами її зареєстрованого місця проживання чи перебування в м.Ужгороді у розумінні ч.1 ст.28 ЦПК України та  Закону України  «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Відповідно до частин першої-третьої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Так, Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу №761/41071/19 (провадження № 61-2192св20) у постанові від 08.04.2020 року зазначила, що суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі «Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року).
Передаючи матеріали позовної заяви за підсудністю на розгляд іншого суду, суд першої інстанції зазначеного до уваги не взяв та прийшов до передчасного висновку щодо належності даної справи до територіальної юрисдикції іншого суду: за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З огляду на наведене, колегія суддів уважає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направленням матеріалів справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2021 року задовольнити.
Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 травня 2021 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду зі стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідачка
Судді