СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2021 р.                                                                        Справа № 922/3634/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя            Мартюхіна Н.О., суддя  Фоміна В.О.,  
за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І. ,
за участю представників сторін: 
від позивача – Ганночка С.Є. – на підставі витягу з ЄДР від 26.07.2021р.; наказу від 17.12.2020р.;  
від 1-го відповідача – не з`явився; 
від 2-го відповідача - не з`явився;
від 3-го відповідача - не з`явився;
від 4-го відповідача - не з`явився;
від 5-го відповідача - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго", Харківська область, Борівський район, смт.Борова,  (вх.№2187 Х/2) на рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р.  у справі №922/3634/20 (суддя Добреля Н.С.,  ухвалене в м.Харків, час ухвалення – не зазначено, дата складення повного тексту – 24.06.2021р.) 
за позовом: Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк "Укргазбанк", м.Київ, 
до 1-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго", Харківська область, Борівський район, смт.Борова, 
до 2-го відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд", м.Харків, 
до 3-го відповідача:  ОСОБА_1 , Харківська область, Борівський район, смт.Борова, 
до 4-го відповідача: ОСОБА_2 , Харківська область, Харківський район, смт. Високий,  
до 5-го відповідача: ОСОБА_3 , м.Харків,  
про стягнення 1690310,75грн.

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк "Укргазбанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за генеральним кредитним договором № 0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. в сумі 1690310,75 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд" умов генерального кредитного договору від 14.07.2017р. № 0161/06/2017/0279, внаслідок чого у позичальників утворилась заборгованість за кредитом та відсотками.
Водночас, з огляду на те, що в забезпечення вказаного кредитного договору, між банком, позичальниками,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” було укладено договори поруки №№ 0161/06/2017/0279-Р1, 0161/06/06/2017/0279-Р2, 0161/06/06/2017/0279-Р3, 0161/06/06/2017/0279-Р5, 0161/06/06/2017/0279-Р6 від 14.07.2017р., Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк "Укргазбанк" звернулось до господарського суду Харківської області з відповідним позовом про стягнення заборгованості за генеральним кредитним договором від 14.07.2017р. № 0161/06/2017/0279  з боржника солідарно з кожним поручителем за окремим договором поруки відповідно.

Рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р.  у справі №922/3634/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто солідарно з  Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк":  заборгованість за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №1 від 14.07.2017р. року 363846,74грн. (заборгованість по кредиту в сумі 355553,06грн. та процентам в сумі 8293,68грн.); заборгованість за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017р. в розмірі 1113872,17грн. (заборгованість по кредиту строкова в сумі 739000,00грн., заборгованість по кредиту прострочена в сумі 352917,02грн. та заборгованість по процентам в сумі 21955,15грн.); пеню за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 1 від 14.07.2017р. в сумі 153131,92грн. за основною заборгованістю за кредитом та пені за простроченими відсотками в сумі 3120,69грн. (всього 156252,61грн.); пеню за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №2 від 14.07.2017р. за основною заборгованістю за кредитом в сумі 47769,82грн. та пеню за простроченими відсотками в сумі 8569,41грн. (всього 56339,23грн.); стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго" на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 5070,93грн. судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд"   на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 5070,93грн. судового збору; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 5070,93грн. судового збору; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 5070,93грн. судового збору; стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" 5070,93грн. судового збору. 
Відповідні висновки місцевого господарського суду з посилання на положення статей 11, 509, 526, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного Кодексу України, мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт порушення відповідачами, як позичальниками так і поручителями умов кредитного договору та діючого законодавства, у зв`язку із чим, суд визнав вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 1 від 14.07.2017р. 363846,74 грн. та заборгованості за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017р. в розмірі 1113872,17 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Крім того, керуючись приписами статей 229, 230, 231, 232 Господарського кодексу України та приймаючи до уваги порушення відповідачами виконання основного грошового зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів, місцевий господарський суд дійшов висновку про правомірність нарахування позивачем пені за прострочення повернення кредиту та не своєчасної сплати процентів та задовольнив позовні вимоги в частині стягнення пені за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017 року та додаткового договору № 1 від 14.07.2017 року в сумі 153131,92грн. за основною заборгованістю за кредитом та пені за простроченими відсотками в сумі 3120,69 грн. (всього 156252,61 грн.) та за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017р. пені за основною заборгованістю за кредитом в сумі 47769,82грн. та пені за простроченими відсотками в сумі 8569,41грн. (всього 56339,23 грн.).
Товариство з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р.  у справі №922/3634/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом було порушено як норми матеріального права так і процесуального права, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Зокрема, апелянт зазначає, що місцевим господарським судом було залишено поза увагою той факт, що умовами генерального кредитного договору від 14.07.2017р. № 0161/04/2017/0279 було погоджено фіксовану проценту ставку за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, яка відповідно не може перевищувати 25%.
Отже, в силу приписів статті 1056-1 Цивільного кодексу України фіксована процента ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору, встановлений розмір не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку, а умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Апелянт вважає, що незважаючи на вказані приписи законодавства, позивачем при зверненні до суду з відповідними позовом при розрахунку заборгованості за додатковим договором № 1 від 14.07.2017 року до кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. було застосовано проценту ставку на рівні 24% починаючи с 25.01.2018р., а за додатковим договором №2 від 14.07.2017р. до кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017 року на рівні 26% починаючи с 25.01.2018р.,  що повністю суперечить вимогам пункту 3.1. вказаних додаткових договорів та є нікчемною умовою в розумінні статті 1056-1 Цивільного кодексу України.
Апелянт також зазначає, що позивачем не було дотримано строків нарахування пені за несвоєчасну сплату процентів та пені за несвоєчасне погашення кредиту за додатковим договором № 1 від 14.07.2017р. до кредитного договору №0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №2 від 14.07.2017р. до кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р., оскільки строк нарахування пені перевищує один рік для її нарахування та 6 місяців для пред`явлення вимоги або звернення до суду.
Крім того, на думку апелянта, позивачем при зверненні до суду також було порушено 2.1. додаткового договору №2 від 14.07.2017р. до кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р.,  яким встановлено, що надання кредитних коштів здійснюється з 14.07.2017р. по 25.04.2021р., але в будь-якому випадку не пізніше 13.07.2021р. в розумінні пункту 1.5. кредитного договору, оскільки з листа вимоги позивача від 16.03.2020р. №51708/462/2020 вбачається, що відповідачам було встановлено строк 30 днів для погашення простроченої частини виплат за кредитом, процентами та розраховано штрафні санкції за несвоєчасно сплачену частину кредиту, що на дату відправки вимоги складала 929355,60грн. за додатковими договорами №1 та №2 до кредитного договору.
За наведених обставин апелянт вважає, що позивач обрав спосіб захисту у формі стягнення саме простроченої частини кредиту, а тому незрозумілою та безпідставною є сума позову у розмірі 1690310,75грн.
Щодо порушення норм процесуального права, апелянт посилається на те, що місцевим господарським судом було безпідставно відмовлено ухвалою суду від 31.05.2021р.  в задоволенні його клопотань про призначення експертизи з посиланням на те, що питання викладені у вказаних клопотаннях, які є аналогічними, мають правовий характер та віднесені до компетенції господарського суду.
Апелянт наголошує, що подані до місцевого господарського суду клопотання про призначення експертизи від 18.01.2021р. та від 31.05.2021р. не є тотожними та є двома окремими процесуальними документами, що вимагає окремого розгляду кожного з них; вказані клопотання не містили питань правового характеру та чітко відповідають наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково- методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень" від 08.10.1998р. №53/5; в клопотаннях відповідачем було здійснено контррозрахунок заявленої позивачем до стягнення заборгованості.
Крім того, на думку апелянта, місцевим господарським судом було безпідставно постановлено ухвалу від 01.02.2021р. про залишення без розгляду відзиву відповідача, з посиланням на те, що вказаний відзив подано з пропуском строку на його подання без відповідного клопотання про поновлення.
Зокрема, відзив на позовну заяву було подано 26.01.2021р., а 05.02.2021р. подано відповідну заяву про поновлення строку для його подання, отже місцевий господарський суд залишивши поза увагою та не розглянувши вказану заяву позбавив відповідача можливості висловити свою правову позицію стосовно позову.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.07.2021р.  залишено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго" на рішення господарського суду Харківської області від 23.06.2021р. у справі №922/3634/20 без руху в порядку статті 260 Господарського процесуального кодексу України, з тих підстав, що апелянтом не надано суду доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі.
28.07.2021р. апелянтом подано до апеляційного господарського суду документи на підтвердження усунення недоліків, що стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, а саме: платіжне доручення на підтвердження сплати судового збору (вх.№8635).
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго" на рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р. у справі №922/3634/20; встановлено сторонам у справі строк до 20.08.2021р. для подання відзиву на апеляційну скаргу з  доказами  його надсилання та призначено справу до розгляду на 13.09.2021р.
13.09.2021р. позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№9364), в якому просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго", рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р. у справі №922/3634/20 залишити без змін.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 13.09.2021р. представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р. у справі №922/3634/20 залишити без змін.

Враховуючи, що наявних матеріалів справи достатньо для розгляду апеляційної скарги по суті, а також, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (т.3 а.с.207-209, 213), колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вірно встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - банк), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено генеральний кредитний договір № 06/2017/0279 (надалі - кредитний договір т.1 а.с.16-23).
Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, цей договір визначає загальні умови та порядок кредитування банком позичальника на умовах забезпеченості, повернення , платності, строковості та цільового характеру використання кредитних коштів, а також встановлює права та обов`язки , відповідальність сторін та інші умови, які визнаються сторонами обов`язковими для застосування протягом всього строку дії генерального кредитного договору та до всіх відносин, що виникнуть на підставі генерального кредитного договору та додаткових договорів, укладених в рамках генерального кредитного договору, які значені в додатку 1 до цього генерального кредитного договору. Надання кредитів здійснюється у порядку, визначеному у відповідних додаткових договорах.
Відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, кредитування за цим Генеральним кредитним договором проводиться виключно після укладання Додаткових договорів до цього кредитного договору, які є невід`ємною частиною цього Генерального кредитного договору та містять посилання на Генеральний кредитний договір.
Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору - загальний ліміт кредитування за цим генеральним кредитним договором встановлюється в розмірі 3510000,00грн.
Згідно пункту  1.5 кредитного договору - строк кредитування за цим Генеральним кредитним договором встановлюється з 14.07.2017р. по 13.07.2021 р. (включно). Строки кредитування за додатковими договорами встановлюються в Додаткових договорах, але в будь-якому разі не перевищувати строк кредитування, що встановлений цим пунктом генерального кредитного договору.
Пунктом 1.4. кредитного договору, за користування кредитними коштами отриманими позичальником на підставі додаткових договорів позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти в розмірі, що визначатимуться в додаткових договорах, а також сплачувати комісії у розмірі та порядку, визначеними тарифами, які є додатками до додаткових договорів.
Процента ставка за користування кредитними коштами ,отриманими позичальником на підставі додаткових договорів, в межах строку кредитування не може перевищувати 25% річних для кредитів в гривні.
Процента ставка за користування кредитними коштами, шо не повернуті в строки, передбачені додатковими договорами (прострочена заборгованість), встановлюється згідно з пунктом 3.7 генерального кредитного договору.
Зокрема, відповідно до пункту 3.7. кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не були повернуті в строки передбачені додатковими договорами (прострочена заборгованість), процента ставка встановлюється в розмірі передбаченому додатковими договорами.
Відповідно до пунктів 6.2.3 та 6.2.4 кредитного договору, позичальник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі, в строки, встановлені в додаткових договорах до цього генерального кредитного договору та в п. 15 цього генерального кредитного договору, здійснювати повернення кредиту, проценти та комісії. 
Відповідно до пункту 6.2.11 кредитного договору, позичальник зобов`язаний на вимогу банку у випадках, передбачених цим генеральним кредитним договором та/або договорами забезпечення, зазначеними в п. 2.1 цього генерального кредитного договору достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти, комісії та можливі пені, штрафи. 
Відповідно до умов пункту 7.3. кредитного договору, за порушення визначених в генеральному кредитному договорі та/або додаткових договорах строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченої заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення строку кредитування зазначеного в пункті 1.5 цього договору. У разі якщо у визначений термін зобов`язання за генеральним кредитним договором, в тому числі додатковими договорами не будуть виконані, генеральний кредитний договір залишається чинним до дати повного виконання сторонами зобов`язань за цим генеральним кредитним договором, в тому числі за додатковими договорами (пункт 9.14 кредитного договору).

14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - банк) та ТОВ “Прайд-Енерго” (надалі - позичальник) було укладеного додатковий договір № 1 до генерального кредитного договору № 0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. (надалі – додатковий договір №1 до кредитного договору т.1 а.с.24)
Відповідно до пункту 1 додаткового договору №1 до кредитного договору, банк на умовах генерального кредитного договору та цього додаткового договору, відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію в сумі 1215000,00 грн. в межах встановленого загального ліміту кредитування за генеральним кредитним договором, а позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит у порядку та на умовах, визначених цим додатковим договором та генеральним кредитним договором.
Відповідно до пункту 2.2 додаткового договору №1 до кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати кредит у строки визначені в графіку зменшення ліміту кредитної лінії за додатковим договором (додаток 2 до цього додаткового договору) та у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін по 25.04.2019р. (включно).
Відповідно до пункту 3 додаткового договору №1 до кредитного договору, за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного п. 2 цього додаткового договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 19,0 % річних.
Відповідно до пункту 3.1 додаткового договору №1 до кредитного договору,  за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк відповідно до пункту 2 цього додаткового договору (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 24,0% річних. 

14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - банк) та ТОВ “Прайд-Енерго”  (надалі - позичальник) було укладено додатковий договір № 2 до генерального кредитного договору № 0161/06/2017/0279 від 14.07.2017 року (надалі - додатковий договір №2 до кредитного договору т.1 а.с.27).
Відповідно до пункту  1 додаткового договору №2 до кредитного договору, банк на умовах генерального кредитного договору та цього додаткового договору, відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію в сумі 1638000,00 грн. в межах встановленого загального ліміту кредитування за генеральним кредитним договором, а позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитними коштами та повернути кредит у порядку та на умовах, визначених цим додатковим договором та генеральним кредитним договором.
Відповідно до пункту 2.2 додаткового договору №2 до кредитного договору, позичальник зобов`язаний сплачувати кредит у строки визначені в графіку зменшення ліміту кредитної лінії за додатковим договором (додаток 2 до цього додаткового договору) та у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін по 25.04.2019 р. (включно).
Відповідно до пункту 3 додаткового договору №2 до кредитного договору, за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, визначеного п. 2 цього додаткового договору, процентна ставка встановлюється в розмірі 21,0 % річних.
Відповідно до пункту 3.1 додаткового договору №2 до кредитного договору,  за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк відповідно до пункту 2 цього додаткового договору (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 26,0% річних. 
15.12.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК”  та ТОВ “Прайд-Енерго” було укладено додаткову угоду № 1 до додаткового договору № 2 від 14.07.2017 року, відповідно до умов якого сторони погодили внесення змін до Графіку погашення кредиту, не пов`язаних із змінами суми кредиту, строку кредитування, розміру штрафних санкцій за кредитною операцією, умов забезпечення за кредитною операцією (т.1 а.с.30). 

З матеріалів справи також вбачається, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), ОСОБА_1 (надалі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено договір поруки №№ 0161/06/2017/0279-Р1 ) (надалі – договір поруки №1 т.1 а.с.37-38).
14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), ОСОБА_2 (надалі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р2 ) (надалі – договір поруки №2 т.1 а.с.39-40).
14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), ОСОБА_3 (надалі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р3) (надалі – договір поруки №3 т.1 а.с.41-42).
Відповідно до умов пунктів 1.1. договорів поруки №№1, 2, 3, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по генеральному кредитному договору, укладеному між кредитором та позичальником №0161/06/2017/0279 від “14” липня 2017 р., а також договорів про внесення змін та додаткових договорів до нього, укладеному кредитором з позичальником, згідно якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у Кредитному договорі не пізніше “ 13” липня 2021 року (включно): 
-          повернути кредит у розмірі 3510000,00грн.;
-          сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, виходячи з 25,0  % річних.
-          сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 30,0  % річних;
-          сплатити комісії,
-          сплатити штрафи та пені в розмірі та випадках, передбачених Кредитним договором,
-          відшкодувати кредитору всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.
У разі зміни умов кредитного договору, зокрема, але не виключно: у разі підвищення розміру процентів за користування кредитними коштами; відстрочення виконання зобов`язання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки за користування кредитними коштами в сторону збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору в обсязі, що встановлюється після внесених таких змін.
Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості з кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник (пункти 1.2. та 1.3. договорів поруки №№1,2,3).
Відповідно до пунктів 5.1 договорів поруки №№1,2,3, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення відбитками печаток і діє до 13.07.2021р. 

Матеріалами справи також підтверджується, що в забезпечення виконання зобов`язань за додатковим договором №1 до кредитного договору, 14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник) та було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р5) (надалі – договір поруки №4 т.1 а.с.43-44).
Відповідно до пункту 1.1 договору поруки №4, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по додатковому договору № 1 до генерального кредитного договору 0161/06/2017/0279 від “ 14” липня 2017р., а також договорів про внесення змін та додаткових договорів до нього, укладеному кредитором з позичальником, згідно якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше “25” квітня 2019 року (включно):
-          повернути кредит у розмірі 1215000,00грн.;
-          сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, виходячи з 19,0  % річних;
-          сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 24,0 (двадцять чотири цілих нуль десятих) %
-          сплатити комісії,
-          сплатити штрафи та пені в розмірі та випадках, передбачених Кредитним договором,
-          відшкодувати кредитору всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами Кредитного договору.
У разі зміни умов кредитного договору, зокрема, але не виключно: у разі підвищення розміру процентів за користування кредитними коштами; відстрочення виконання зобов`язання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки за користування кредитними коштами в сторону збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору в обсязі, що встановлюється після внесених таких змін.
Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості з кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник (пункти 1.2. та 1.3. договору поруки №4).
Відповідно до пункту 5.1 договору поруки №4, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення відбитками печаток і діє до 25 квітня 2031 року (включно).

Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за додатковим договором №2 до кредитного договору,  14.07.2017р. між ПАТ АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник) та було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р6) (надалі – договір поруки №5 т.1 а.с.45-46).
Відповідно до пункту 1.1 договору поруки №5, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по додатковому договору № 2 до генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279 від “ 14” липня 2017 р., а також договорів про внесення змін та додаткових договорів до нього,, укладеному кредитором з позичальником, згідно якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше “ 25” квітня 2021 року (включно):
-          повернути кредит у розмірі 1 638 000,00грн.;
-          сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, виходячи з 21,0 % річних;
-          сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 26,0 % річних;
-          сплатити комісії,
-          сплатити штрафи та пені в розмірі та випадках, передбачених Кредитним договором,
-          відшкодувати кредитору всі збитки, понесені ним внаслідок невиконання позичальником умов кредитного договору в розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором, з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.
          У разі зміни умов кредитного договору, зокрема, але не виключно: у разі підвищення розміру процентів за користування кредитними коштами; відстрочення виконання зобов`язання, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами; встановлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки за користування кредитними коштами в сторону збільшення; розширення змісту основного зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та плата за користування ним, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору в обсязі, що встановлюється після внесених таких змін.
Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості з кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник (пункти 1.2. та 1.3. договору поруки №5).
Відповідно до пункту 5.1 договору поруки №5, цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення відбитками печаток і діє до 25 квітня 2031 року (включно).

Банком було належним чином виконано свої зобов`язання за договором та надано позичальнику кредитні кошти в розмірі, на умовах та строки визначені договором,  що не спростовується  та не заперечується позичальником  - Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд".
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позичальниками було частково  виконано  свої зобов`язання за кредитним    договором, у зв`язку з чим в останніх утворився борг за додатковим договором № 1 до генерального кредитного договору № 0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. (в розмірі 520099,35грн., з яких 355553,06грн. основного боргу, 8293,68грн.  проценти, 153131,92грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 3120,69 грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів) та додатковим договором № 2 до генерального кредитного договору № 0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. (в розмірі 1170211,40грн., з яких 739000,00грн. основного боргу, 352917,02грн.  проценти, 47769,82грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 8569,41грн. пеня за несвоєчасну сплату процентів).
У зв`язку із вказаними обставинами, банк скористався правом, передбаченим частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та звернувся до позичальників з листами - вимогами №51708/46/2020 та № 51708/462/2020 від 16.03.2020р. (т.1 а.с.71-72, 74-75), в яких вимагав сплатити протягом 30 днів з моменту одержання вимоги прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 1690310,75грн., в тому числі за додатковим договором №1 до кредитного договору в сумі 520099,35грн., за додатковим договором №2 до кредитного договору в сумі 1170211,40грн., та пеню в сумі 8569,41грн. 
Факт направлення вказаних листів підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями описів вкладення в цінні листи, поштовими накладними та фіскальними чеками ПАТ "Укрпошта" від 16.03.2021р. (т.1 а.с.72 на звороті- 73, 76-77).

З матеріалів справи також вбачається, що банк звернувся з листами-вимогами №51708/464/2020, №51708/465/2020 від 16.03.2020р., №51708/867/2020 від 30.04.2020р.  до поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 ,  в яких було зазначено про  наявність заборгованості у позичальників за кредитним договором та, керуючись пунктом 6.2.11 кредитного договору та нормами законодавства України, вимагав протягом 30 календарних днів, з моменту направлення цієї претензії, погасити заборгованість за кредитним договором (т.1 а.с.78-79, 82, 84).
Факт направлення вказаних листів підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями описів вкладення в цінні листи, поштовими накладними та фіскальними чеками ПАТ "Укрпошта" від 16.03.2021р. (т.1 а.с.80-81, 83, 85).
У зв`язку з тим, що вказані претензії (вимоги) були залишені без виконання та без відповіді, 11.11.2020р. Публічне акціонерне товариство Акціонерний Банк "Укргазбанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Прайд", ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за генеральним кредитним договором № 0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. в сумі 1690310,75 грн.(т.1 а.с.1-90).
Рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р.  у даній справі   позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з підстав викладених вище (т.3 а.с.117-130).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає, що за змістом статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України  зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як передбачено статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1056-1 Цивільного кодексу України,    процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 
Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У відповідності до статті 1049 Цивільного кодексу України,  позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 525 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 -552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до  статті 1048 цього Кодексу.

Щодо доводів апелянта про те, що процента ставка за кредитним договором за користування кредитними коштами була встановлена у фіксованому розмірі, а саме в розмірі 25% річних, отже умова щодо змінення її розміру за умовами додаткових договорів №1 та №2 до кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017 року в односторонньому порядку є нікчемною та відповідно нарахування та стягнення заборгованості з урахуванням вказаних ставок  є безпідставним, судова колегія зазначає наступне.
Порядок встановлення процентної ставки, її зміни та перегляду визначається положеннями пунктів 1.4., 3.7. кредитного договору та пунктів 3.1 додаткових договорів №1 та №2 до кредитного договору.
Зокрема, пунктом 1.4. кредитного договору сторони погодили, що за користування кредитними коштами отриманими позичальником на підставі додаткових договорів позичальник зобов`язаний сплачувати банку проценти в розмірі, що визначатимуться в додаткових договорах, а також сплачувати комісії у розмірі та порядку, визначеними тарифами, які є додатками до додаткових договорів.
Процента ставка за користування кредитними коштами, отриманими позичальником на підставі додаткових договорів, в межах строку кредитування не може перевищувати 25% річних для кредитів в гривні.
Процента ставка за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки, передбачені додатковими договорами (прострочена заборгованість), встановлюється згідно з пунктом 3.7 генерального кредитного договору.
Зокрема, відповідно до пункту 3.7. кредитного договору, за користування кредитними коштами, що не були повернуті в строки передбачені додатковими договорами (прострочена заборгованість), процента ставка встановлюється в розмірі передбаченому додатковими договорами.
Відповідно до пункту 3.1 додаткового договору №1 до кредитного договору,  за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк відповідно до пункту 2 цього додаткового договору (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 24,0% річних. 
Згідно з пунктом 3.1 додаткового договору №2 до кредитного договору,  за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк відповідно до пункту 2 цього додаткового договору (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 26,0% річних. 

З розрахунку стягуваної суми заборгованості вбачається, що позивачем було нараховано за кредитним договором №0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 1 від 14.07.2017 року - 363846,74 грн. заборгованість по кредиту прострочену у розмірі 355553,06грн. та по процентах простроченої заборгованості у розмірі 8293,68грн., застосовуючи різні процентні ставки, а саме 19%, 24%  річних.
За кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017 року позивач нараховано -  заборгованість по кредиту строкової в сумі 739000,00грн., заборгованість по кредиту прострочену в сумі 352917,02 грн. та заборгованість по процентам в сумі 21955,15грн., застосовуючи різні процентні ставки, а саме 21%, 26 % річних.
Судова колегія зазначає, що застосування позивачем,  при розрахунку заявленої до стягнення заборгованості,  процентної ставки в розмірі 24% та 26 %  відповідно, за користування кредитними коштами, що не повернуті в строк відповідно (прострочена заборгованість), повністю  узгоджується з умовами пункту 3.7 кредитного договору, пунктів 3.1 додаткових угод №1 та №2  до кредитного договору та є правомірним з огляду на порушення позичальником умов Графіку погашення кредиту.
Отже, за наведених обставин, посилання апелянта на нікчемність зміни в односторонньому порядку фіксованої процентної ставки визначеної умовами кредитного договору, є безпідставними та такими, що спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо доводів апелянта про порушення позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом пункту 2.1. додаткового договору №2 від 14.07.2017р. до кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р.,  яким встановлено, що надання кредитних коштів здійснюється з 14.07.2017р. по 25.04.2021р., отже за наведених обставин сума позову у розмірі 1690310,75грн. заявлена позивачем є безпідставною.
З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із порушенням відповідачами (позичальниками – ТОВ "Прайд-Енерго" та ТОВ "Компанія "Прайд") умов кредитного договору в частині повного та своєчасного погашення кредиту, 16.03.2020р. позивач звернувся до позичальників з листами - вимогами №51708/46/2020 та № 51708/462/2020 (т.1 а.с.71-72, 74-75), в яких вимагав сплатити протягом 30 днів з моменту одержання вимоги прострочену заборгованість за кредитом в розмірі 1690310,75грн., в тому числі за додатковим договором №1 до кредитного договору в сумі 520099,35грн., за додатковим договором №2 до кредитного договору в сумі 1170211,40грн., та пеню в сумі 8569,41грн. 
Факт направлення вказаних листів підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями описів вкладення в цінні листи, поштовими накладними та фіскальними чеками ПАТ "Укрпошта" від 16.03.2021р. (т.1 а.с.72 на звороті- 73, 76-77) та не заперечується відповідачами у справі.
Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Отже, позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та направив відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості, у зв`язку з чим безпідставними є доводи апелянта про те, що  строк повернення кредиту встановлено до 25.04.2021р. та відповідно підстави для стягнення заявленої суми заборгованості відсутні.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок,  колегія суддів приходить до висновку, що сума заборгованості за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №1 від 14.07.2017р. 363846,74грн. (заборгованість по кредиту в сумі 355553,06 грн. та процентам в сумі 8293,68 грн.) та сума заборгованості за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017р. в розмірі 1113872,17грн. (заборгованість по кредиту строкова в сумі 739000,00грн., заборгованість по кредиту прострочена в сумі 352917,02грн. та заборгованість по процентам в сумі 21955,15грн.), підтверджена позивачем належними та допустимими доказами.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачем за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 1 від 14.07.2017р. було нараховано пеню в сумі 153131,92грн. за основною заборгованістю за кредитом та пеню за простроченими відсотками в сумі 3120,69грн. та за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №2 від 14.07.2017р. пеню за основною заборгованістю за кредитом в сумі 47769,82грн. та пеню за простроченими відсотками в сумі 8569,41грн.
Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання.
Положеннями статей 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України, визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Як було зазначено вище, пунктом 7.3. кредитного договору сторони погодили, що за порушення визначених в генеральному кредитному договорі та/або додаткових договорах строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами та/або комісій, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню, яка обчислюється від суми простроченої заборгованості, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня. Якщо прострочена заборгованість за цим генеральним кредитним договором обліковується в іноземній валюті, сума пені обчислюється від суми простроченої заборгованості перерахованої в еквівалент національної валюти за офіційним курсом гривні до валюти заборгованості ,встановленим Національним банком України.
У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України сторони домовляються, що розрахунок пені за прострочення виконання зобов`язань (щодо строків (визначених в цьому генеральному кредитному договорі та додаткових договорах) повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісій за користування кредитними коштами) припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Крім того, пунктом 9.6 договору сторони погодили, що всі спори між сторонами при недосягненні згоди шляхом переговорів передаються на вирішення господарського суду. При цьому, строк в межах якого банк може звернутись до суду з вимогою про захист своїх цивільних прав за цим генеральним кредитним договором (строк позовної давності) встановлюється тривалістю у 10 років.
Відповідно до положень частини 1  статті 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Отже, сторони погодили збільшити строк позовної давності до 10 років в укладеному договорі.

Судова колегія також зазначає, що в зобов`язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов`язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов`язань, що з нього виникають (наприклад, у зв`язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов`язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.
Колегією суддів встановлено, що погашення основної кредитної заборгованості здійснювалось відповідно до графіку погашення кредиту, який є додатком до  додаткового договору №1 та №2 до кредитного договору.
Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається    з моменту порушення строку його погашення.
Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов`язань.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, зокрема, у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (Велика Палата Верховного Суду), від 11.07.2018 у справі №911/2728/17.
Тобто, з огляду на те, що умовами кредитного договору передбачено відповідний графік повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами (щомісячно), а тому перебіг строку позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентами за користування кредитними коштами визначається окремо за кожним відповідним періодом внесення платежу.
Перевіривши розрахунок заявленої позивачем до стягнення пені, колегія суддів вважає його обґрунтованими та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору, у зв`язку із чим, доводи апелянта про те, що строк нарахування пені перевищує один рік для нарахування та 6 місяців для пред`явлення вимоги або звернення до суду є безпідставними.

Крім того, як було зазначено вище, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором,  14.07.2017р. між АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), ОСОБА_1 (надалі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено договір поруки №№ 0161/06/2017/0279-Р1 ) (надалі – договір поруки №1 т.1 а.с.37-38).
14.07.2017р. між АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), ОСОБА_2 (надалі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р2 ) (надалі – договір поруки №2 т.1 а.с.39-40).
14.07.2017р. між АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), ОСОБА_3 (надалі - поручитель), Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – позичальник 2) було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р3) (надалі – договір поруки №3 т.1 а.с.41-42).

Матеріалами справи також підтверджується, в забезпечення виконання зобов`язань за додатковим договором №1 до кредитного договору, 14.07.2017р. між АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник) та було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р5) (надалі – договір поруки №4 т.1 а.с.43-44).
Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за додатковим договором №2 до кредитного договору,  14.07.2017р. між АБ “УКРГАЗБАНК” (надалі - кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю “Компанія Прайд” (надалі – поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Прайд-Енерго” (надалі – позичальник) та було укладено договір поруки № 0161/06/2017/0279-Р6) (надалі – договір поруки №5 т.1 а.с.45-46).
Згідно зі статтею 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до статті 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Як було зазначено вище, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості з кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник (пункти 1.2. та 1.3. договорів поруки №№1, 2, 3, 4, 5).
Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів розірвання чи визнання недійсними договорів поруки, а умови договорів поруки відповідають приписам законодавства України, колегія суддів апеляційного господарського суду приходить до висновку, що стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором №0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №1 від 14.07.2017р. в сумі 363846,74грн. (заборгованість по кредиту в сумі 355553,06грн. та процентам в сумі 8293,68грн.) та пеня в сумі 153131,92грн. за основною заборгованістю за кредитом та пеня за простроченими відсотками в сумі 3120,69грн. (всього 156252,61грн.), та заборгованість за кредитним договором №0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017р. в розмірі 1113872,17грн. (заборгованість по кредиту строкова в сумі 739000,00грн., заборгованість по кредиту прострочена в сумі 352917,02грн. та заборгованість по процентам в сумі 21955,15грн.) та пеня за основною заборгованістю за кредитом в сумі 47769,82грн. та пеня за простроченими відсотками в сумі 8569,41грн. (всього 56339,23 грн.) з боржника солідарно з кожним поручителем за окремим договором поруки відповідно.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, що полягає у постановленні ухвали від 01.02.2021р. про залишення без розгляду відзиву відповідача, та обмеження його прав як сторони у справі на подання відзиву внаслідок залишення судом поза увагою поданої 05.02.2021р. заяви про поновлення строку на подання відзиву, судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою господарського суду Полтавської області від 05.04.2021р. було відмовлено в задоволенні заяви відповідача (ТОВ "Прайд-Енерго") про поновлення строку на подання відзиву на позов.
Оскільки вказана ухвала суду набрала законної сили, в судовому порядку оскаржена не була, доводи апелянта про залишення місцевим господарським судом поза увагою його заяви про поновлення строку на подання відзиву  та обмеження його прав, як сторони у справі на подання відзиву є безпідставними.

Щодо доводів апелянта про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, яке полягає у відмові в задоволенні його клопотань про призначення експертизи з посиланням на те, що питання викладені у вказаних клопотаннях, які є аналогічними, мають правовий характер та віднесені до компетенції господарського суду, судова колегія зазначає наступне.
Зі змісту поданих відповідачем до місцевого господарського суду клопотань про призначення судової - економічної експертизи від 18.01.2021р. та від 31.05.2021р. ( т.1 а.с.138-142, т.3 а.с.2-7) вбачається, що на вирішення експертів останній просив поставити наступні питання:
- чи відповідає наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості ТОВ "Компанія Прайд" та ТОВ "Прайд-Енерго" (зі сплати процентів за кредит та погашення основної суми боргу) перед ПАТ АБ "Укргазбанк" умовам укладеного між зазначеними сторонами генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279, додатковому договору №1 до генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279 від 14.07.2017, додатковому договору №2 до генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279від 14.07.2017 та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором?; 
- чи відповідає метод нарахування банком процентів за генеральним кредитним договором №0161/06/2017/0279 від 14.07.2017 року, додатковим договором №1 до генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р., додатковим договором №2 до генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279 від 14.07.2017 року вимогам Положення про кредитування банку ПАТ АБ "Укргазбанк"?; 
- яка сума боргу ТОВ "Компанія Прайд" за додатковим договором №1 до Генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. станом сьогоднішній день?; 
- яка сума боргу ТОВ "Прайд-Енерго" за додатковим договором №2 до генерального кредитного договору №0161/06/2017/0279 від 14.07.2017р. станом сьогоднішній день?.
Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" передбачено, що судовою експертизою є дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
У відповідності до частин 1 та 2 статті 98 Господарського процесуального кодексу України  висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.
Як встановлено частиною 1 статті 98 Господарського процесуального кодексу України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Тобто, експертиза призначається, коли для вирішення справи необхідні спеціальні знання в певній галузі, а призначення судової експертизи є правом господарського суду, яке він використовує для роз`яснення питань, що виникають при вирішенні спору і потребують спеціальних знань.
Позивачем при зверненні до суду з відповідним позовом було заявлено про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 1690310,75грн., яка складається з заборгованості за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором №1 від 14.07.2017р. та заборгованості за кредитним договором № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р. та додатковим договором № 2 від 14.07.2017р.
Судовою колегією встановлено, що наведені відповідачем в клопотанні про призначення експертизи питання стосуються встановлення вірності розрахунку, здійсненого позивачем та відповідності методу нарахування банком процентів, за користування кредитними коштами,  умовам укладеного між сторонами договору.
Вказані питання мають правовий характер та не є такими, що потребують спеціальних знань, а суд, в свою чергу, не позбавлений можливості надати належну правову оцінку діям позивача на їх відповідність вимогам Цивільного кодексу України які регулють спірні правовідносини та умовам кредитного договору № 0161/04/2017/0279 від 14.07.2017р.у та додатковим договорам №1 та №2 від 14.07.2017р. до нього, що і було здійснено місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення.
Отже, за наведених обставин, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом було правомірно та обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотань ТОВ "Прайд- Енерго" про призначення судової - економічної експертизи від 18.01.2021р. та від 31.05.2021р. 

Судова колегія зазначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів також враховує, що в пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини Срава "Проніна проти України" (Заява №63566/00) Суд нагадує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29). 
Таким чином, апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р.  у справі №922/3634/20 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.
Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайд-Енерго" залишити без задоволення.
Рішення господарського суду Харківської  області від 23.06.2021р.  у справі №922/3634/20 залишити без змін.
Повний текст постанови складено 14 вересня 2021р.  

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий суддя                                                                    О.В. Плахов

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна  

Суддя                                                                                           В.О. Фоміна