ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«31» серпня 2021 року

м. Харків

справа № 953/184/20

провадження № 22ц/818/3357/21

 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів        -                 Котелевець А.В., Хорошевського О.М.,
за участю секретарів - Дмитренко А.Ю., Колосовської А. Р.,
учасники справи: 
позивач – Акціонерне товариство «Кредобанк», представник позивача – Павленко С. В.,
відповідачі –  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року в складі судді Бородіної Н.М.
в с т а н о в и в:
У грудні 2019 року Акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 22 грудня 2016 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 5782/2016, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 459 592,88 грн на строк до 21 грудня 2023 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 22 грудня 2016 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1586 куб см, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також, в забезпечення виконання умов кредитного договору 22 грудня 2016 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 5782/2016/2, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов`язань в повному обсязі, а також поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Зазначив, що банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, однак позичальниця свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 03 грудня 2019 року становить 627 256,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 407 543,61 грн, заборгованість за відсотками – 151 521,64 грн, понесені банком судові витрати – 2000,00 грн, заборгованість за пенею – 66 190,75 грн.

Вказав, що 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 847, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1586 куб см, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 

06 травня 2019 року приватним нотаріусом виконавчого округу Харківської області Семендяєвим О.С. відкрито виконавче провадження № 59037199. 10 травня 2019 року винесено постанову про арешт майна боржника та про розшук майна боржника. Однак, в ході проведення виконавчого провадження станом на 16 грудня 2019 року вищезазначений транспортний засіб не вдалося виявити для подальшої реалізації.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь банку суму заборгованості за кредитним договором № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року в розмірі 627 256,00 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь банку суму сплаченого судового збору в розмірі 9408,84 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» - задоволено частково; стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №5782/2016 від 22 грудня 2016 року в загальній сумі 182 273,44 грн, в решті позову відмовлено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в сумі 1367,10 грн, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судовий збір в сумі 1367,10 грн, скасовано заборону відчуження транспортного засобу марки HYUNDAY модель TUCSON, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1975 куб см. дата реєстрації 14 грудня 2016 року, що належить ОСОБА_2 , накладену ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року.

Не погоджуючись з рішенням суду Акціонерне товариство «Кредобанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалити рішення, яким оскаржуване рішення задовольнити в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованості за кредитним договором в розмірі 291 161,48 грн, з якої заборгованість за тілом кредиту – 250 251,23 грн, заборгованість за пенею – 38 910,25 грн, понесені банком судові витрати – 2000,00 грн; скасувати рішення в частині скасування заборони відчуження; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь банку суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 9408,84 грн; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь банку суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 14 113,26 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, неповно з`ясував обставини справи, не звернув увагу на те, що банк має право нараховувати проценти за користування кредитом та пеню до повного погашення заборгованості позичальником. Зазначив, що банк нараховував позичальниці додатково до суми заборгованості за виконавчим написом нотаріуса у період з моменту вчинення виконавчого напису нотаріуса та до подання позовної заяви, тобто з 01 квітня 2019 року по 01 грудня 2019 року проценти в розмірі 68 418,31 грн та пеню в розмірі 38 910,25 грн. Вказав, що 03 червня 2020 року реалізовано предмет застави та 10 червня 2020 року на рахунок позичальниці від реалізації предмета застави надійшло 336 094,52 грн та їх було розподілено відповідно до умов кредитного договору, а тому загальний залишок заборгованості за кредитним договором складає 291 161,48 грн. Вказав, що поручитель не здійснював жодних дій спрямованих на погашення заборгованості, а тому є всі підстави вважати, що відповідачі не будуть виконувати рішення суду та будуть ускладнювати виконання рішення суду в майбутньому, а тому скасування заходів забезпечення позову є незаконним та неправомірним.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» необхідно задовольнити частково, рішення суду – змінити.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки позивач скористався своїм правом на дострокове повне повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що потягло зміну строку виконання основного зобов`язання, є наявні підстави для стягнення часткової заборгованості за кредитним договором, при цьому, заходи забезпечення позову необхідно скасувати.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 5782/2016, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальнику грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ними і комісію. Банк надає позичальнику кредит в сумі 459 592,88 грн на строк до 21 грудня 2023 року. Кредит видається на наступні цілі: для здійснення певної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , укладеного між позичальником та ТОВ «Альфа-м Плюс» та для оплати страхування від нещасних випадків в сумі 13 342,88 грн.

Із пункту 3.3 кредитного договору вбачається, що на момент укладення цього договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка в розмірі 16,99% річних починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються згідно встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються згідно встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки.

Згідно пункту 3.5 кредитного договору змінювана процентна ставка на другий та наступні періоди дії ставки визначаються наступним чином: змінювана процентна ставка = базова ставка + 3,9% (маржа).

Пунктом 5.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим договором позичальник, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної діючої за договором процентної ставки, але не менше 10 грн за кожний день прострочення.

Пунктом 3.12 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості за кредитом за методом факт/360, за ставкою, визначеною у відповідності до розділу 3 цього договору з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Пунктом 4.7 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступній черговості: прострочені платежі зі сплати процентів і комісій за користування кредитом; прострочені платежі з повернення кредиту (основного боргу); поточні платежі зі сплати нарахованих процентів і комісій за користування кредитом; поточні платежі з повернення кредиту (основного боргу); пеня, штрафи та інші види неустойки; строкові платежі з повернення кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Пунктами 4.9, 4.10 кредитного договору передбачено, що банк у випадках, передбачених пунктом 2.10 цього договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим договором, про що письмово повідомляє позичальника. Позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором (а.с.12-13, 105-108, 122-123 том 1).

22 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір застави, відповідно до умов якого цей договір застави забезпечує виконання зобов`язань заставодавця та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року, предметом застави є рухоме майно – автотранспорт марки SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1586 куб см, колір синій, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_3 , вартість 525 000,00 грн.

Із пункту 3.1.4 цього договору вбачається, що у випадку невиконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором заставодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет застави, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета застави суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, пов`язаних із зверненням стягнення і реалізацію предмета застави.

Пунктом 5.3 цього договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється: у судовому порядку – за рішенням третейського суду; у позасудовому порядку - на підставі виконавчого напису нотаріуса. При цьому витрати заставодержателя, пов`язані з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням та/або звернення стягнення на предмет застави, підлягають відшкодуванню заставодавцем у повному обсязі і забезпечуються цією заставою (а.с.18-19 том 1).

Також, в забезпечення умов кредитного договору, 22 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 5782/2016/2, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов`язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплати відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за кредитним договором № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року. Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Як вбачається з пункту 4.7 цього договору цей договір припиняється за спливом трирічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором (а.с.20 том 1).

30 січня 2019 року Акціонерне товариство «Кредобанк» на адресу ОСОБА_2 направив досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 29 січня 2019 року № 27-4091/19, в якій зазначив, що станом на 29 січня 2019 року її заборгованість за кредитним договором становить 500 385,63 грн, з яких заборгованість за основним боргом – 407 543,61 грн, в тому числі прострочена – 28 591,08 грн; прострочені проценти за користування кредитом – 68 428,06 грн; нараховані проценти за користування кредитом – 6964,27 грн; нарахована пеня – 17 449,69 грн. У зв`язку з чим вимагав протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції. Дану вимогу отримано ОСОБА_2 06 лютого 2019 року (а.с.174-176, 201-203, 222-224 том 1).

04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. видано виконавчий напис № 847, за яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки SUZUKI, модель VITARA, тип - загальний легковий хетчбек - В, колір - синій, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1586 см куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 20 грудня 2016 року Центр 6341 на підставі договору застави, посвідченого 22 грудня 2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харитоновою Я.М. за реєстровим № 5479, переданий в заставу Акціонерному товариству «Кредобанк» в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 5782/2016 від 22 грудня 2016 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного транспортного засобу, запропоновано задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» станом на 27 березня 2019 року за період з 01 травня 2018 року по 27 березня 2019 року у розмірі: 407 543,61 грн - неповернута сума кредиту станом на 27 березня 2019 року; 83 103,33 грн - прострочені відсотки станом на 27 березня 2019 року; 25 721,02 грн - станом на 27 березня 2019 року заборгованість за пенею за період з 27 березня 2018 року по 27 березня 2019 року; 2000,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 518 367,96 грн (а.с.104, 121, 178, 205, 226 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. від 06 травня 2019 року ВП № 59037199 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 847, виданого 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. (а.с.26-27, 208-209, 227-228 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. від 10 травня 2019 року ВП № 59037199 накладено арешт на транспортний засіб марки SUZUKI, модель VITARA, тип - загальний легковий хетчбек - В, колір - синій, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1586 см куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 20 грудня 2016 року Центр 6341 (а.с.28-29 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. від 10 травня 2019 року ВП № 59037199 оголошено в розшук транспортний засіб марки SUZUKI, модель VITARA, тип - загальний легковий хетчбек - В, колір - синій, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1586 см куб, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 20 грудня 2016 року Центр 6341, що належить боржниці ОСОБА_2 (а.с.30 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Семендяєва О.С. від 03 квітня 2020 року виконавчий напис № 847, виданого 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. та авансовий внесок в розмірі 9098,36 грн повернуто стягувачу на підставі пункту 1 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», також припинено чинність арешту та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с.151-152, 206-207, 229-230 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. від 21 квітня 2020 року ВП № 61881000 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 847, виданого 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. (а.с.181зворот-182, 210, 231-232 том 1).

03 червня 2020 року Державним підприємством «Сетам» складено протокол № 483007 проведення електронних торгів, за яким продано легковий автомобіль SUZUKI, модель VITARA, 2016 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , за суму 389 352,60 грн. Сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця – 369 884,97 грн (а.с.183, 212, 235 том 1).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. від 05 червня 2020 року ВП № 61881000 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 847, виданого 04 квітня 2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. закінчено на підставі пункту 15 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.184-186, 213-214, 215-216 том 1).
З руху коштів по рахунку від 19 січня 2021 року вбачається, що 10 червня 2020 року на рахунок банку надійшли кошти в розмірі 336 094,52 грн (а.с.7-22, 35-50 том 2).

За розрахунком банку, станом на 03 грудня 2019 року заборгованість відповідачів склала 627 256,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту – 407 543,61 грн, заборгованість за відсотками – 151 521,64 грн, понесені банком судові витрати – 2000,00 грн, заборгованість за пенею – 66 190,75 грн.

В суді апеляційної інстанції представник банку підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами першої статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). 

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) вбачається, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Як вбачається з правових висновків, викладених у постановах Великої Палати  Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №  202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що у кредитному договорі сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - до 21 грудня 2023 року.

Водночас, у зв`язку з неналежним виконанням позичальницею зобов`язання, 30 січня 2019 року Акціонерне товариство «Кредобанк» на адресу позичальниці ОСОБА_2 направив досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань від 29 січня 2019 року № 27-4091/19. Дану вимогу отримано ОСОБА_2 06 лютого 2019 року.

У вказаній вимозі банк вимагав протягом 30 днів з моменту отримання письмової вимоги банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 днів з моменту надсилання даної вимоги достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а також штрафні санкції. 

Отже, кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом та сплати неустойки.

Таким чином, оскільки відповідні дії позивача свідчать про фактичне дострокове припинення зобов`язань між сторонами за даним кредитним договором в березні 2019 року (після спливу 35 днів з дня надіслання вимоги від 30 січня 2019 року) шляхом надсилання відповідної вимоги позивачем на адресу відповідачки, а тому суму боргу за кредитом, відсоткам та неустойки слід обраховувати на дату надсилання цієї вимоги та дострокового припинення кредитних зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі 3№ 619/529/14-ц (провадження № 61-2518св20).

Тому, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку з огляду на те, що 30 січня 2019 року припинився строк кредитування, у зв`язку з чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та неустойку припинилося.

Таким чином, що стосується позовних вимог про стягнення процентів та неустойки, нарахованих після 30 січня 2019 року, то такі вимоги банку є безпідставними і  не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що банк звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., який 04 квітня 2019 року здійснив виконавчий напис № 847.

Однак, колегія суддів не приймає його до уваги в якості доказу щодо зміни строку виконання основного зобов`язання відповідно до вимог статті 1050 ЦК України, оскільки матеріали справи містять досудову вимогу банку від 29 січня 2019 року, яку надіслано поштою 30 січня 2019 року, тобто набагато раніше виконавчого напису. Таким чином, саме досудовою вимогою змінено строк кредитування.

Разом із цим, колегія суддів не приймає розрахунок боргу за кредитом, який здійснений банком, оскільки він проведений без урахування зазначених вище вимог.
Як вбачається із вимоги про дострокове стягнення боргу від 29 січня 2019 року, розмір боргу відповідачки за кредитом становив 500 385,63 грн, з яких заборгованість за основним боргом – 407 543,61 грн, в тому числі прострочена – 28 591,08 грн; прострочені проценти за користування кредитом – 68 428,06 грн; нараховані проценти за користування кредитом – 6964,27 грн; нарахована пеня – 17 449,69 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Таким чином, у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України, статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право щодо стягнення залишку боргу за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами предмет застави за договором застави від 22 грудня 2016 року продано згідно протоколу № 483007 проведення електронних торгів від 03 червня 2020 року за ціною 389 352,60 грн, з яких підлягає перерахуванню до приватного виконавця 369 884,97 грн. При цьому, як вбачається з матеріалів справи сума, що зарахована в рахунок погашення заборгованості становить 336 094,52 грн.

Відповідно до статті 534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Тобто, основна сума боргу сплачується в останню чергу після погашення процентів і неустойки.

Як зазначено вище, розмір заборгованості станом на 29 січня 2019 року становила 500 385,63 грн, з яких заборгованість за основним боргом – 407 543,61 грн, в тому числі прострочена – 28 591,08 грн; прострочені проценти за користування кредитом – 68 428,06 грн; нараховані проценти за користування кредитом – 6964,27 грн; нарахована пеня – 17 449,69 грн.

Враховуючи вимоги статті 534 ЦК України та умови кредитного договору щодо порядку погашення заборгованості, колегія суддів вважає за необхідне вирахувати із вказаної заборгованості суму отриману банком від реалізації предмета застави. Після вирахування 336 094,52 грн з заборгованості за кредитом, процентами та пенею залишок заборгованості за кредитним договором становить 164 291,11 грн (336 094,52 грн – 17 449,69 грн пеня = 318 644,83 грн; 318 644,83 грн – 6964,27 грн нараховані проценти за користування кредитом = 311 680,56 грн; 311 680,56 грн – 68 428,06 грн прострочені проценти за користування кредитом = 243 252,50 грн; 407 543,61 заборгованість за основним боргом – 243 252,50 грн = 164 291,11 грн).
Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_2 дійсно утворилась заборгованість перед банком за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 164 291,11 грн, яка і підлягає стягненню.

Погоджується колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо стягнення витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 2000,00 грн, оскільки даний виконавчий напис нотаріуса є чинним.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо солідарного стягнення заборгованості як з боржниці, так і з поручителя, з огляду на таке.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Умови договорів про дію поруки до повного виконання зобов`язань боржника (пункт 4) не свідчать, що цими договорами установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої  статті 559 цього Кодексу (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

З аналізу частини четвертої статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) можна зробити висновок, що строк поруки відноситься до преклюзивних, це строк існування самого зобов`язання поруки, а застосоване в цій нормі поняття «строк чинності поруки» повинне розглядатися як строк, протягом якого кредитор може реалізувати свої права за порукою, як видом забезпечення зобов`язання.

Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18), від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 03 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11 (провадження № 14-219цс19).

Матеріали справи свідчать про те, що датою остаточного повернення кредиту у зв`язку з надсиланням досудової вимоги, є 06 березня 2019 року.

Пунктом 4.7 цього договору передбачено, що цей договір припиняється за спливом трирічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання за кредитним договором.

Оскільки з часу настання строку виконання основного зобов`язання (06 березня 2019 року) і до пред`явлення банком позову встановлений пунктом 4.7 договору поруки трирічний строк дії поруки не закінчився, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув виниклу у позичальника заборгованість за кредитним договором також і з поручителя.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, тому рішення суду підлягає зміні, а саме зменшенню стягнутої з відповідачів суми з 182 273,44 грн до 166 291,11 грн, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Що стосується скасованих судом першої інстанції заходів забезпечення позову, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 1 статті 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частинами 7 та 8 статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо, а також обставини, зазначені в частині 13 статті 158 ЦПК України.

У пункті 10 зазначеної Постанови роз`яснено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, так як безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» про забезпечення позову – задоволено, вжито заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження транспортного засобу марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1975 куб см, дата реєстрації 14 грудня 2016 року, що належить ОСОБА_2 .

За результатами розгляду даної справи як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено частково.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову.

Тобто, підставами для скасування заходів забезпечення позову може бути ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову або повне фактичне виконання судового рішення про задоволення позову.
Отже, заходи забезпечення позову скасовуються судом, який їх застосував, якщо відпали підстави, з якими закон пов`язує можливість застосування таких заходів.

Виходячи з наведеного, колегія суддів зазначає, що підстав для скасування заходів забезпечення позову не має, оскільки матеріали справи не містять того, що потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування, або що рішення суду вже виконане.

Таким чином, оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині скасування заборони відчуження транспортного засобу марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2016 року випуску, об`єм двигуна 1975 куб см, дата реєстрації 14 грудня 2016 року, що належить ОСОБА_2 , накладеної ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позовні вимоги банку задоволено частково на 26,51%, сплачений судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2494,28 грн підлягає стягненню з  ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» з кожного по 1247,14 грн. У зв`язку з чим оскаржуване рішення і в цій частині підлягає зміні.
Оскільки апеляційну скаргу по суті позовних вимог залишено без задоволення, питання щодо перерозподілу судових витрат за подачу апеляційної скарги не вирішується.
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» – задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 лютого 2021 року – змінити, зменшивши розмір стягнутої солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованості за кредитним договором №5782/2016 від 22 грудня 2016 року з 182 273,44 грн до 166 291, 11 грн та судового збору з 1367, 10 грн до 1247, 14 грн з кожного.
Рішення суду в частині скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 січня 2020 року – скасувати.
В іншій частині рішення суду – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 А.В. Котелевець

                                                                       О.М. Хорошевський

Повний текст постанови складено 02 вересня 2021 року.