У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 вересня 2021 року
м. Київ
справа №761/46922/19
провадження № 51-4549ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 , 
суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року і
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року відмовлено засудженому ОСОБА_5 в роз`ясненні ухвали Київського міського суду від 22 серпня 2000 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної ухвали місцевого суду та повернуто подану ним скаргу.
У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Стверджує, що ухвала апеляційного суду є незаконною, оскільки він не був присутній під час оголошення ухвали від 26 січня 2021 року, копію судового рішення не отримував, а дізнався  про дану лише ухвалу 15 лютого 2021 року від свого підзахисного, а тому вважає, що строк на апеляційне оскарження ним пропущений з поважних причин.
Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги, додану до неї копію судового рішення та дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Пунктом 2 ч. 2 ст. 395 КПК передбачено, що апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення, при цьому згідно із ч. 3 вказаної статті, якщо ухвалу місцевого суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Зазначений порядок стосується лише тих осіб, без виклику яких було постановлено ухвалу суду, яку вони оскаржують.
Отже, для особи, яка оскаржує ухвалу суду першої інстанції, постановлену з її викликом, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є момент проголошення такого рішення.
Відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Згідно зі ст. 117 КПК пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду. 
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Як убачається з матеріалів провадження, суддя Шевченківського районного суду м. Києва ухвалою від 26 січня 2021 року відмовив засудженому ОСОБА_5 в роз`ясненні ухвали Київського міського суду від 22 серпня 2000 року.
Захисник ОСОБА_4 , не погоджуючись із вищевказаним рішенням, подав апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому не врахував норму КПК про те, що апеляційна скарга на судові рішення, ухвалені судом першої інстанції, подається через суд, який ухвалив судове рішення.
26 лютого 2021 року захисник надіслав апеляційну скаргу до належного суду, тобто до Шевченківського районного суду м. Києва, при цьому клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не долучив, у зв`язку з чим апеляційний суд повернув його скаргу на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.
17 березня 2021 року захисник ОСОБА_4 повторно звернувся зі скаргою до місцевого суду разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26 січня 2021  року.
Підставою для поновлення строку перегляду оскаржуваного рішення захисник указав те, що знаючи про дату, час та місце судового розгляду сподівався, що засідання не відбудеться з причин не доставки засудженого, а тому вирішив взяти участь в Дніпровському районному суді м. Києва, а в Шевченківський районний суд м. Києва не з`явився. 
Київський апеляційний суд 15 червня 2021 року, керуючись статтями 395, 399  КПК, відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 26  січня 2021 року, визнавши причини такого пропуску строку неповажними.
На обґрунтування ухваленого рішення суд виходив із того, що оскільки захисник належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання і клопотань про відкладення він не заявляв, то у нього виникло право на апеляційне оскарження з дня оголошення рішення суду. 
Колегія суддів також вважає, що оскільки оскаржувана ухвала місцевого суду постановлена з викликом захисника, чого не заперечує й сам захисник у своїй касаційній скарзі, то початком (початковим моментом) перебігу строку для подання апеляційної скарги є саме момент проголошення такого рішення, тобто 26  січня 2021 року. З Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ухвала місцевого суду була оприлюднена 28 січня 2021 року. 
Подання у такому випадку апеляційної скарги 17 березня 2021 року здійснено поза межами семиденного строку на апеляційне оскарження.
Суд апеляційної інстанції встановивши, що апеляційна скарга надійшла з пропуском строку на апеляційне оскарження і захисником не була доведена поважність причини пропуску цього строку, дійшов правильного висновку про необхідність повернення апеляційної скарги на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК.
Таким чином, суд касаційної інстанції вважає, що ухвала апеляційного суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Апеляційний суд, відмовляючи в задоволенні клопотання про поновлення процесуального строку для оскарження ухвали місцевого суду та повертаючи апеляційну скаргу захисника, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
За таких обставин, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 червня 2021 року.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3