ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/12837/15                                                      Головуючий у І інстанції - Аблов Є.В.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 липня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
        Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

                Головуючого-судді:                  Мельничука В.П.        
                                        суддів:                 Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,   

                           при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про скасування наказу в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності,-

В С Т А Н О В И Л А:

Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, в якому просило скасувати наказ Відповідача від 27.02.2015 № 186 в частині застосування спеціальної            санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".
В обґрунтування позовних вимог Позивач посилався на те, що ПАТ «ДПЗКУ» було вжито всіх можливих заходів для повернення валютної виручки у відповідності до норм українського та міжнародного законодавства. Крім того, Позивач зазначив, що він не може відповідати за недобросовісність своїх контрагентів та вчинювані ним порушення умов зовнішньоекономічних контрактів, а відтак наказ про застосування спеціальної санкції у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до ПАТ «ДПЗКУ» є неправомірним та підлягає скасуванню.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
В апеляційній скарзі Позивач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що валютні зобов`язання вже були припиненні відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України шляхом підписання ПАТ «ДПЗКУ» з «SONDERS TRADING K/S CO., LIMITED» відповідних Актів заліку зустрічних однорідних вимог, тому і підстав для вжиття заходів щодо повернення валютної виручки у                         ПАТ «ДПЗКУ» не було.
Відповідачем подано заперечення на апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", в яких він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2015 року призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2015 року зупинено провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/1078/15.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2018 року прийнято до провадження Шостого апеляційного адміністративного суду справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про порушення законодавства у сфері ЗЕД, разом з апеляційною скаргою на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від  26 серпня 2015  року.
Протокольною ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року провадження у справі поновлено, оскільки відпали обставини, які викликали зупинення провадження у справі.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року заяви суддів Безименної Н.В. та Кучми А.Ю. про самовідвід задоволено.
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 червня 2021 року справа № 826/12837/15 була розподілена колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) -  Мельничук В.П., судді Аліменко В.О.,                 Оксененко О.М.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2021 року прийнято до провадження справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року.
Призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на              01 липня 2021 року.
У зв`язку з перебування судді Аліменка В.О. у відпустці, відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 червня 2021 року справа № 826/12837/15 була розподілена колегії суддів: головуючий суддя                             (суддя-доповідач) -  Мельничук В.П., судді Лічевецький І.О., Оксененко О.М.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що по деяких укладених ПАТ «ДПЗКУ» зовнішньоекономічних контрактів на поставку зернових, поставка за якими здійснена, розрахунок контрагентами не проведено, у тому числі                 ПАТ «ДПЗКУ» не надійшла валютна виручка за товар від NESLOT LIMITED (Гонконг) та SONDERS TRAIDING K/S CO, Limited (Гонконг).
На підставі зазначеного Державна фіскальна служба України звернулася до Відповідача з поданням «Про застосування спеціальних санкцій» № 3881/5/99-99-22-04-02-16 від 29 вересня 2014 року.
Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» від 27 лютого 2015 року № 186, зокрема щодо Позивача застосована спеціальна санкція у вигляді тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності.
Вважаючи наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що наказ прийнято в межах повноважень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та на підставі належно оформленого подання органу державної фіскальної служби про застосування до Позивача санкцій, передбачених ч. 1 ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-ХІІ (далі - Закон № 959-ХІІ).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  а законами України.
Частиною першою ст. 37 Закону № 959-ХІІ в чинній на час прийняття оскаржуваного наказу редакції, визначено, що за порушення цього або пов`язаних з ним законів України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності можуть бути застосовані такі спеціальні санкції, зокрема, тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності у випадках порушення цього Закону або пов`язаних з ним законів України, проведення дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.
Згідно частини другої ст. 37 Закону № 959-ХІІ санкції, зазначені у цій статті, застосовуються центральним органом виконавчої влади з питань економічної політики за поданням органів доходів і зборів та контрольно-ревізійної служб, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національного банку України або за рішенням суду. Санкції, зазначені у цій статті, можуть бути застосовані до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності або іноземних суб`єктів господарської діяльності протягом трьох років з дня виявлення порушення законодавства.
Відповідно до частини третьої ст. 37 Закону № 959-ХІІ подання щодо застосування санкцій повинно містити такі дані: найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання - мовою країни їхнього місцезнаходження), відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство, іншу доцільну інформацію.
Порядок застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) Міністерством економічного розвитку і торгівлі України спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", до українських суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та іноземних суб`єктів господарської діяльності визначено Положенням про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", затверджене наказом Міністерства економіки України від 17 квітня 2000 року № 52, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.05.2000 року за № 260/4481.
Пунктом 1.1 Положення № 52 передбачено, що спеціальні санкції - індивідуальний режим ліцензування або тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності - застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності за поданням органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг та Національного банку України або за рішенням суду.
Відповідно до п.1.2 Положення № 52 санкції застосовуються Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, що порушили Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність" та пов`язані з ним закони України, зокрема в разі порушення суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності валютного, митного, податкового, іншого законодавства, що встановлює певні заборони, обмеження або порядок здійснення зовнішньоекономічних операцій, та в разі проведення ними дій, які можуть зашкодити інтересам національної економічної безпеки.
Згідно з п.п. 4.1-4.2 Положення № 52 опрацювання подань щодо застосування (скасування, зміни виду, тимчасового зупинення дії) санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності від органів державної податкової та контрольно-ревізійної служб, митних, правоохоронних органів, органів Антимонопольного комітету України, спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг, Національного банку України покладено на відділ контролю у сфері зовнішньоекономічної діяльності департаменту регулювання зовнішньоекономічної діяльності та відділ правового забезпечення зовнішньоекономічної діяльності Міністерства економічного розвитку і торгівлі України.
Подання щодо застосування спеціальних санкцій до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності - індивідуального режиму ліцензування зовнішньоекономічної діяльності або тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності повинні містити інформацію:
найменування та реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності (для іноземних суб`єктів господарювання мовою країни їхнього місцезнаходження), найменування та реквізити контрагента, при виконанні контракту з яким порушено законодавство;
відомості про зміст порушення з посиланням на конкретні положення законодавства України, іншу доцільну інформацію.
У поданні повинна міститись пропозиція щодо виду санкції, яку пропонується застосувати.
Відповідно до п. 4.8. Положення № 52 про застосування санкцій, передбачених ст. 37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", видається наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, у якому вказуються норми чинного законодавства, які було порушено, матеріали, на підставі яких видано наказ, реквізити суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосовані санкції, та вид санкції, дата, з якої санкція починає діяти.
Отже, підставою для видання Відповідачем наказу про застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності санкцій, передбачених ч. 1 ст.37 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", є належним чином оформлене подання відповідних органів, визначених у ч. 2 ст.37 Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, про допущені Позивачем порушення при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності Відповідачу стало відомо з подання Державної фіскальної служби України № 3881/5/99-99-22-04-02-16 від 29.09.2014 р.
При цьому, зазначене подання містило:
назву і реквізити суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності - ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (м. Київ, вул. Саксаганського, 1, р/р в                       ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», МФО 322313;
код порушення - 00010, що означає порушення вимог статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (згідно з листом ДПА від 16.07.2007            № 8747/5/22-6016 щодо тлумачення кодів порушень, які використовуються ДПА при наданні пропозицій на застосування спеціальних санкцій до суб`єкта зовнішньоекономічної діяльності) ;
вид спеціальної санкції, яку пропонується застосувати, - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності;
назва і реквізити контрагентів - «SONDERS TRADING K/S CO.LIMITED», ГОНКОНГ (СЯНГАН), UNIT 1502, 15/F JUBILEE CENTRE, 46 GLOUCESTER ROAD,             WAN CHAI, HONG KONG; LSC TRASTA KOMERCBLANKA, SWIFT: KBRBLV2X,              IBAN: НОМЕР_1 »
а також інші дані, такі як: код валюти - 840, що згідно з Класифікатором іноземних валют, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998               № 34 означає долар США; сума заборгованості - 10621,90 тис. грошових одиниць.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у Відповідача були наявні всі підстави для прийняття оскаржуваного наказу, оскільки останній прийнято в межах повноважень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та на підставі належно оформленого подання органу державної фіскальної служби про застосування до Позивача санкцій, передбачених ч. 1 ст. 37 Закону № 959-ХІІ.
Позивачем до суду апеляційної інстанції було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили рішення у справі № 826/1078/15, оскільки предметом розгляду у зазначеній справі є відносини з приводу оскарження податкового повідомлення-рішення, що передувало внесенню ДФС України подання для прийняття спірного наказу, правомірність якого вирішується у даній адміністративній справі № 826/12837/15.
Позивачем вказано, що Порушення, зазначене в поданні ДФС України                          № 3881/5/99-99-22-04-02-16 від 29.09.2014 зафіксовано ДПІ у Печерському районі м. Києва при здійсненні документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ «ДПЗКУ» з питань дотримання вимог валютного законодавства України за період з 01.01.2014 року по 24.07.2014 року, за результатами якої складено Акт № 710/26-55-22-06/37243279 від 31.07.2014р. (далі - Акт від 31.07.14).
Зазначеною перевіркою встановлені порушення Позивачем ст.1 Закону України від 23.09.1994р. № 185/94 ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» (надалі - Закон № 185/94 ВР), а саме ненадходження та несвоєчасне надходження валютної виручки по зовнішньоекономічним договорам ПАТ «ДПЗКУ».
Зокрема, при перевірці податковим органом було встановлено ненадходження валютної виручки за зовнішньоекономічними договорами з компаніями «SONDERS TRADING K/S CO., LIMITED» (Еонконг) та «NESLOT LIMITED».
При цьому, ДПІ у Печерському p-ні виходила з того, що оскільки валютна виручка по зовнішньоекономічним контрактам не надійшла на рахунок ПАТ «ДПЗКУ», то останнім порушені вимоги Закону щодо строків повернення валютної виручки.
На підставі акта від 31.07.2014 року ДПІ у Печерському районі м. Києва винесено податкове повідомлення-рішення № 115626552206 від 19.08.14 року.
Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням ПАТ «ДПЗКУ» оскаржило його в судовому порядку.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 березня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 826/1078/15 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація" відмовлено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України 30 вересня 2015 року касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 березня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2015 року у справі № 826/1078/15 скасовано.
Справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 червня 2016 року у задоволенні адміністративного позову - відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 червня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві             № 115626552206 від 19 серпня 2014 року в частині нарахування суми грошового зобов`язання за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності у розмірі 41936305,77 грн (сорок один мільйон дев`ятсот тридцять шість тисяч триста                п`ять грн 77 коп.).
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Як зазначено в мотивувальній частині вказаної постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 квітня 2021 року, на підтвердження здійснення належного та своєчасного розрахунку по зовнішньоекономічним контрактам, Позивач посилається на укладення ним актів заліку зустрічних однорідних вимог, а саме б/н від 05.03.2014, № 2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014, підписані позивачем та "SONDERS TRADING K/S О., LIMITED".
Проте, є рішення судів, які набрали законної сили та якими визнано акти про зарахування зустрічних однорідних вимог № 2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014 недійсними.
Отже, акти про зарахування зустрічних однорідних вимог № 2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014 є недійсними з моменту їх вчинення, та не можуть створювати жодних юридичних наслідків, зокрема підтверджувати факт здійснення розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами та бути підставою для зняття експортних операцій з валютного контролю.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у справі                          № 826/1078/15 відхилила посилання апелянта на відсутність вказаних судових рішень на момент здійснення перевірки, оскільки наведені судові рішення не встановлюють нових обставин, а лише констатують наявність відповідного факту - недійсність правочинів, а саме актів про зарахування зустрічних однорідних вимог № 2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014, з моменту їх вчинення.
Щодо взаємозаліків зустрічних вимог на підставі акта б/н від 05.03.2014, колегія суддів зазначає, що відповідна заборгованість Sonders Trading K/S Co., Limited перед              ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» виникла внаслідок укладання тристоронньої угоди про переведення боргу від 05.03.2014 б/н, яка була укладена між              ПАТ «ДПЗКУ», Neslot Limited та Sonders Trading K/S Co., Limited, за якою Sonders Trading K/S Co., Limited взяло на себе зобов`язання щодо погашення дебіторської заборгованості Neslot Limited перед ПАТ «ДПЗКУ» на загальну суму 22599977,34 доларів США, яка виникла за трьома зовнішньоекономічними контрактами.
Отже, зняття зовнішньоекономічних операцій з валютного контролю на підставі акту взаємозаліків зустрічних вимог на підставі актів б/н від 05.03.2014 суперечило п. 1.10 глави 1, п. 3.6 глави 3 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від                     24 березня 1999 року № 136 (яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), з огляду на те, що відповідні вимоги випливали не з взаємних зобов`язань між резидентом (ПАТ «ДПЗКУ») і нерезидентом (Sonders Trading K/S Co., Limited) за відповідними операціями, а між ПАТ «ДПЗКУ» та Neslot Limited, заборгованість якої була переведена на Sonders Trading K/S Co., Limited на підставі тристоронньої угоди про переведення боргу від 05.03.2014 б/н.
При цьому, рішенням Господарського суду м. Києва від 16.02.2016 у справі                     № 910/2312/15-г (а.с.100-112 т.7) за позовом ПАТ «ДПЗКУ» до Sonders Trading K/S Co., Limited про стягнення коштів, позовні вимоги задоволено та стягнуто на користь ПАТ «ДПЗКУ» з Sonders Trading K/S Co., Limited 12493843,05 доларів США заборгованості по зовнішньоекономічним контрактам
Отже, подані Позивачем документи про припинення зобов`язань за операціями, а саме акти зарахування зустрічних вимог б/н від 05.03.2014, № 2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014 не можуть вважатись належним чином оформленими документами, за яких уповноважені банки могли зняти їх з валютного контролю.
Наявність листів уповноважених банків про зняття з валютного контролю відповідних операцій, не може свідчити про дотримання Позивачем строків розрахунку в іноземній валюті за операціями з експорту товарів, визначених Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», з урахуванням постанови Правління Національного банку України від 16 листопада 2012 року № 475, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини, що акти зарахування зустрічних вимог б/н від 05.03.2014, № 2 від 10.04.2014 та № 3 від 10.04.2014 не є належним чином оформленими документами про припинення зобов`язань за експортними операціями зарахуванням.
Таким чином, нарахування контролюючим органом пені за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД на вказаними вище експортними операціями є правомірним.
Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили підтверджено порушення Позивачем термінів розрахунків у сфері ЗЕД на вказаними вище експортними операціями.
Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що наказ прийнято в межах повноважень Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та на підставі належно оформленого подання органу державної фіскальної служби про застосування до Позивача санкцій, передбачених ч. 1 ст. 37 Закону № 959-ХІІ, а тому останній є правомірним, з чим погоджується і колегія суддів.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Головного управління ДПС у м. Києві, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 серпня 2015 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
      
Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький

                                                                                                      О.М. Оксененко

Повний текст складено 01.07.2021 року.