Ухвала
Іменем України
 
15 вересня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 607/5515/21
провадження № 61-11405ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-
Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року у складі судді Слива Л. М. та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у складі колегії суддів: Щавурської Н. Б., Сташків Б. І., Хома М. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), у якій просив визнати дії старшого державного виконавця Перешлюги Н. Р. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 10 березня 2021 року ВП № 64787091 неправомірними та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору ВП №64787091 від 10 березня 2021 року.
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 відмовлено.
 
22 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою на вказану ухвалу.
 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 12 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: звернутись із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження та оплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду в розмірі 454,00 грн.
 
14 травня 2021 року ОСОБА_1 частково усунув недоліки апеляційної скарги, оплативши судовий збір у розмірі 454,00 грн. Однак, в частині подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, вимоги ухвали апеляційного суду залишились без виконання.
 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07 червня 2021 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року.
 
09 червня 2021 року ОСОБА_1 повторно подав апеляційну скаргу на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року, якою йому відмовлено у відкритті провадження в справі № 607/5515/21 за його позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції.
 
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2021 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 відмовлено на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
ОСОБА_1 06 липня 2021 року звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою у вищевказаній справі, в якій просить скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2021 року та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 липня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 454,00 грн.
 
У серпні 2021 року до Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, а саме -меморіальний ордер від 06 серпня 2021 року про сплату судового збору у розмірі 454,00 грн.
 
Таким чином, заявник усунув недоліки касаційної скарги, разом із цим, Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Щодо оскарження ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року
 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України в касаційному порядку підлягають перегляду судові рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи.
 
Відповідно до частини другої статті 17 ЦПК України ЦПК України не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.
 
Системне тлумачення частини другої статті 17, пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що касаційному оскарженню підлягають рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
 
Аналіз матеріалів касаційної скарги  ОСОБА_1 та Єдиного державного                  реєстру судових рішень свідчить, що ухвала Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року в апеляційному порядку по суті не переглядалась, а отже не підлягає касаційному оскарженню відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України. 
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року з підстав визначених  пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
 
Щодо оскарження  ухвали Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2021 року
 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із матеріалів касаційної скарги, змісту ухвали Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2021 року вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою, правильне застосування судом норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Такого висновку Суд дійшов з огляду на наступне.
 
Серед основних засад судочинства Конституцією України встановлено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
 
Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
 
У відповідності до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
Ураховуючи наявність ухвали апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що ЦПК України не передбачає можливості відкриття апеляційного провадження за жодних умов у випадку наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України.
 
Крім цього, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив про можливість оскарження заявником в касаційному порядку ухвали Тернопільського апеляційного суду від 07 червня 2021 року.
 
Доводи касаційної скарги стосуються незгоди з висновками суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження, та не спростовують правильність висновків апеляційного суду про неможливість відкриття апеляційного провадження у випадку наявності ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.
 
В ухвалі Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» (Skorik v. Ukraine) зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягти.
 
Отже, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 14 червня 2021 року є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного управління юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання дій неправомірними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 березня 2021 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 15 червня 2021 року відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. Ю. Гулейков     О. В. Ступак     Г. І. Усик