КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 755/4588/21 
№ апеляційного провадження: 33/824/3078/2021 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
09 липня 2021 року                                                                                         м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду Слюсар Т.А., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпровського районного суду м.Києва 11 травня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
У С Т А Н О В И Л А :
Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва 11 травня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 грн. 
 
Не погодившись з указаною постановою, 21 травня 2021 року адвокат Кузьмін Є.О. в інтересах ОСОБА_1 направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову скасувати та постановити нову, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1. ст.124 КУпАП. 
 
В обґрунтування вимог зазначав, що  в даній ситуації ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу Volkswagen д.н НОМЕР_1 , оскільки в той день автомобілем керував рідний брат-близнюк ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . Вони обидва періодично керують зазначеним транспортним засобом.
 
Вказано, що оскільки у ОСОБА_1 не було свого посвідчення, він скористався посвідченням свого брата ОСОБА_2 , тому саме на його дані було складено протокол про адміністративне правопорушення, а сам ОСОБА_1 в цей день знаходився вдома та автомобілем не керував. 
 
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
         
Під час апеляційного розгляду скаржник та його представник в судові засідання призначені на 01.07.2021 року та 09.07.2021 року до суду не з`явилися, адвокат Кузьмін Є.О. повідомлявся про розгляд справи засобами телефонного зв`язку та отримав телефонограми (а.с. 31, 36).
 
01.07.2021 року засідання було відкладено за клопотанням адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 у зв`язку з перебуванням його в іншому судовому засіданні (а.с.32-35).
 
У судове засідання, призначене на 09.07.2021 року учасники справи також не з`явилися, захисником  Хоруженка В.Ю. повторно подано клопотання про відкладення справи розглядом з підстав необхідності прийняття участі по іншій справі, між тим доказів поважності причин неявки не долучив (а.с.37-39).
 
Таким чином, захисник Хоруженка В.Ю. будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання, призначене на 09.07.2021 року, повторно не з`явився, поважність причин неявки у суд не довів, а тому колегія суддів вважає за можливе  розглядати справу у відсутність скаржника та його представника.
 
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суддя апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
 
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
 
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
 
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
 
Крім того, відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом першої інстанції повно і всебічно встановлені фактичні обставини правопорушення на підставі наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні доказів, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
 
Зокрема, вина   ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 146395 від 27 лютого 2021 року, який ним підписаний без будь-яких зауважень (а.с. 1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 27.02.2021 року складеним КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» та встановлено, що ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 1,51/1,57% (а.с. 2).
 
Адміністративне стягнення   ОСОБА_1  призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини.
 
 Відповідно до  відеозапису з боді-камери  поліцейського  убачається, що  ОСОБА_1 визнав факт керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, добровільно погодившись на проходження тесту на міст алкоголю в крові у медичному закладі.
 
Крім того, з указаного відеозапису вбачається, що працівником поліції було запропоновано прийти тест на огляд сп`яніння, саме ОСОБА_1 , що останнім не заперечувалось.
 
За таких обставин, є неспроможними доводи апеляційної скарги про перебування на місці ДТП, не ОСОБА_1 , а його брата.
 
Отже, вимоги апеляційної скарги щодо закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП не можуть бути задоволені.
 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують самого факту вчинення   ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, бо його вина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема,  протоколом про адміністративне правопорушення, та висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарський препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Разом з тим, на думку апеляційного суду, характер правопорушення, передбаченого    ч. 1 ст. 130 КУпАП, зокрема його підвищена суспільна небезпечність, унеможливлює застосування до особи, яка його вчинила, звільнення від адміністративної відповідальності із застосуванням заходів громадського впливу. Санкція ч. 1 ст. 130 КУпАПбезальтернативно у виді основного стягнення установлює штраф у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Отже, таке стягнення свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності діяння, а тому законодавець установив, що виховання особи, яка вчинила таке правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, неможливе в інший спосіб, незалежно від наявності чи відсутності встановлених ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.   
 
Отже, враховуючи вищенаведене, апеляційний  суд  приходить до висновку, що вина ОСОБА_1   у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, а в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу  адвоката Кузьміна Є.О. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Дніпровського районного суду м. Києва 11 травня 2021 року  - без змін.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, - 
П О С Т А Н О В И В :
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва 11 травня 2021 року,  якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката Кузьміна Євгена Олександровича в інтересах ОСОБА_1  - без задоволення.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.                           

 
 
Суддя                                                                                                                   Т.А. Слюсар