06.08.21
33/812/290/21

   

Миколаївський апеляційний суд

Справа № 33/812/287/21     Головуючий суду І інстанції суддя Головіна Т.М.
Категорія: ч.1ст.130 КУпАП   Суддя апеляційного суду Бондаренко Т.З.
              
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 серпня 2021 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
судді – Бондаренко Т.З.
із секретарем судового засідання –Чистою В.В.,
за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 та його захисника Письменного М.Г., 
розглянув у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – ОСОБА_3 
на постанову Корабельного районного суду м.Миколаєва від 22 липня 2021 року, відносно
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вірменії, громадянина Вірменії, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,  
якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.131 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
ВСТАНОВИВ
Відповідно до постанови суду першої інстанції від 22 липня 2021 року та протоколу про адміністративне правопорушення 26 квітня 2021 року о 16 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем “MERCEDES ВENZ С230 KOMPRESSOR”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Богоявленському в районі будинку № 271, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, слабка реакція зіниць ока на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що водій відмовився в присутності двох свідків, а також вчинив дії по ухиленню від проходження, посилаючись на відсутність у водія фізіологічного бажання, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою ОСОБА_2 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 454,40 грн.
В апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП  посилаючись на те, що він не керував транспортним засобом в стані сп`яніння.
Зауважував, що працівниками лікарні та поліції надано часу менше ніж 20 хвилин для проходження лабораторного дослідження. За цей час ОСОБА_2 наголошував, що він не ухилявся від проходження огляду, а не мав фізіологічного бажання для того щоб зробити відповідне дослідження. 
Крім того, апелянт самостійно пройшов такий огляд пізніше, за наслідками якого в нього не виявлено ознак наркотичного сп`яніння. 
Заслухавши ОСОБА_2 , його захисника Письменного М.Г. які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені у скарзі, суд дійшов наступного висновку.
За правилами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Згідно положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За ст.251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Постановляючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останній відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
При вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя місцевого суду послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, письмовий висновок медичного закладу, відеозапис з нагрудного камери поліцейського та письмові пояснення свідків.
Разом з тим, визнаючи винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції належним чином не проаналізував наявні в справі матеріали та прийшов до помилкового висновку про винуватість останнього.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серія ААБ №109986, 26 квітня 2021 року о 16 годині 40 хвилин водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом автомобілем “MERCEDES ВENZ С230 KOMPRESSOR”, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Миколаєві по проспекту Богоявленському в районі будинку № 271, з явними ознаками наркотичного сп`яніння (неприродна блідість обличчя, слабка реакція зіниць ока на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), у зв`язку з чим водію було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що водій відмовився в присутності двох свідків, а також вчинив дії по ухиленню від проходження, посилаючись на відсутність у водія фізіологічного бажання, чим порушив п. 2.5 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол не підписаний особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до висновку Миколаївського обласного наркологічного диспансеру щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 495 від 26 квітня 2021 року ОСОБА_2 відмовився від проведення лабораторних досліджень, посилаючись на відсутність фізіологічного бажання.
Втім, на думку апеляційного суду, зазначені документи не можуть бути доказами у справі про адміністративне правопорушення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.2,3,5 ст.266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Процедуру направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду визначає Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року за №1103 (далі – Порядок).
Відповідно до п.п.2,3,4,6,7,8 вказаного Порядку огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких в поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС.
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться у присутності двох свідків.
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я.
Поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Також відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року, зокрема п.6 розділу IX Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП - у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду на стан сп`яніння.
Так з системного аналізу наведених правових норм слідує, що підставою адміністративної відповідальності за правилами ч. 1 ст. 130 КУпАП є безумовна відмова особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
В той же час, і з наведеного протоколу про адміністративну відповідальність і із медичного висновку за № 495 вбачається, що відмова ОСОБА_2 від проходження огляду мала місце через неможливість надати біологічне середовище (сечу) для проведення лабораторного дослідження.
       Так з матеріалів справи вбачається, що, в установленому законом порядку водій погодився пройти медичне обстеження у медичному закладі для встановлення стану наркотичного сп`яніння та прибув у супроводі поліцейських до відповідного медичного закладу. Проте, в медичному закладі водій ОСОБА_2 відмовився від проведення лабораторного дослідження через відсутність фізіологічного бажання, про що зазначено в медичному висновку №495 від 26 квітня 2021 року.
На відеозапису долученого до матеріалів справи чітко видно що працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_2 проїхати до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан сп`яніння та він не заперечував, проти такого огляду.
Також, з відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що лікарем декілька разів пропонувалось пройти у вбиральню для зібрання сечі, надавалась можливість випити води для виявлення бажання та часу для з`явлення такого бажання.
Разом з тим, незважаючи на ту обставину, що водій ОСОБА_2 виявляв бажання пройти медичний огляд в медичній установі та погоджувався надати біологічний матеріал для проведення дослідження, але з незалежних від нього причин та в силу свого фізіологічного стану неможливості надати саме вказаний біологічний матеріал для досліджень, а також незважаючи на незначний проміжок часу перебування в медичному закладі, відібрати вказаний матеріал у ОСОБА_2 не вдалося. 
Відповідно до п.п.7,8 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за №1413/27858, проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
Згідно п.п.12,13 розділу ІІІ вищевказаної Інструкції, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у п.12 цього розділу.
Питання відносно того, який саме необхідно відібрати вид біологічного середовища (слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук, кров), відноситься до дискреційних повноваження лікаря, тобто вирішується лікарем на власний розсуд, безпосередньо після огляду особи, проте з обов`язковим дотриманням основоположних прав особи, додержанням конституційних принципів, зокрема Конституції України, згідно якої, кожен має право на повагу його гідності; жодна людина без її згоди не може підлягати медичним, науковим чи іншим дослідам тощо.
Однак, всупереч Інструкції водію ОСОБА_2 не було запропоновано інший вид дослідження та не було відібрано іншого біологічного середовища, оскільки такі докази в матеріалах справи відсутні, а одразу в порушення порядку проведення огляду складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за відмову у проходженні медичного огляду.
При цьому, відсутність технічної можливості та відповідних тестових систем в медичному закладі, не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності та встановлення її вини.
Крім цього, з відеозапису долученого до матеріалів справи, вбачається, що ОСОБА_2 просив надати йому можливість в протоколі про адміністративне правопорушення викласти свої заперечення стосовно того, що він не відмовлявся від медичного огляду, а не зміг це зробити в силу відсутності фізіологічних можливостей. Проте, протокол йому не було надано, пояснення запропоновано надати на окремому аркуші, з чим останній не погодився, в зв`язку з чим протокол ним не був підписаний. 
В результаті аналізу наданих до суду вищезазначених доказів та встановлених судом обставин апеляційний суд приходить до висновку, що твердження органу, який склав протокол про адміністративне правопорушення про відмову водія від проходження від медичного огляду в зв`язку з перебуванням останнього в стані наркотичного сп`яніння, а також вчинення дій по ухиленню від проходження такого огляду, а саме неможливості надання біологічного середовища, не ґрунтується на доказах та об`єктивних обставинах справи.
Також слід зазначити, що відповідно п.4 розділу ІІІ вищезазначеної Інструкції метою огляду в закладах охорони здоров`я є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. А відповідно до положень п.15 розділу ІІІ Інструкції за результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який вноситься до акту медичного огляду.
В той же час, за результатами медичного огляду ОСОБА_2 лікарем складено висновок за №495 від 26 квітня 2021 року, в якому відсутні данні щодо стану сп`яніння чи відсутності стану сп`яніння ОСОБА_2 , а вказано про його відмову від проходження медичного огляду, у зв`язку із відсутністю фізіологічного бажання.
Проте, наведеною Інструкцією не передбачено складання Висновку щодо результатів медичного огляду вказаного змісту.
Наведені обставини, свідчать про порушення нормативно встановленого порядку медичного огляду водія в медичному закладі, в зв`язку з чим відповідно до положень п.22 Інструкції висновок щодо результатів медичного огляду від 26 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_2 є недійсним та не приймається до уваги.
У відповідності до положень ч.1 ст.9 КУпАП адміністративне правопорушення (проступок) – це протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положень ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 вказаних вимог закону не дотримався, допустив формальне ставлення до вирішення даної справи, з`ясував обставини неповно та не всебічно, що загалом призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення.
З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_2 у порушенні вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України є невірними, оскільки в суді не доведено порушення вказаних положень Правил дорожнього руху України та відповідно наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
За вказаних обставин, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (в редакції, яка діяла на час складення протоколу про адміністративне правопорушення). 
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 – Письменного Миколи Геннадійовича – задовольнити.
Постанову судді Корабельного районного суду міста Миколаєва від 22 липня 2021 року, якою ОСОБА_2   визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, – скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду                                                        Т.З. Бондаренко