УХВАЛА

29 липня 2021 року 
м. Київ

Справа №  916/8/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кібенко О.Р., Стратієнко Л.В., 

розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
                                 
на рішення Господарського суду Одеської області
(суддя Щавинська Ю.М.)
від 15.03.2021

постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Савицький Я.Ф., судді - Головей В.М., Разюк Г.П.)
від 02.06.2021

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Житлово-будівельного кооперативу "Французький Бульвар-Білдінг"
про стягнення 352 573,22 грн, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.03.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2021, позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 268 570,10 грн, пеню у сумі 25 000,00 грн, 3% річних у сумі 18 714,23 грн, інфляційні втрати у сумі 20 816,59 грн та судовий збір у сумі 3 274,32 грн. В задоволені позову в частині вимог про стягнення 19 472,30 грн пені відмовлено.

09.06.2021 позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення 19 472,30 грн пені та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи та касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 9 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

Частина 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2021 року - 2 270 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення 352 573,22 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 2 270,00 грн = 1 135 000, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Скаржник визначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а саме, неправильне застосування судами норм матеріального права: статей 233 Господарського кодексу України та 525, 526, 551, 599, 625 Цивільного кодексу України, а також неврахування висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 908/1453/14, зокрема, щодо надання переваги інтересів відповідача перед інтересами позивача.

У скарзі також зазначено про невідповідність оскаржених судових рішень правовим висновкам Вищого господарського суду України, проте  постанови Вищого господарського суду України не є тими судовими рішеннями, невідповідність висновкам яких щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, а тому такі посилання скаржника Верховний Суд відхиляє.

Натомість, норма пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Необхідність відкриття касаційного провадження скаржник обґрунтовує тим, що питання зменшення пені, порядок та підстави такого зменшення має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має виняткове значення для скаржника, оскільки стосується регулювання відносин на ринку природного газу та прямо впливає на фінансове становище підприємств - учасників цього ринку. 

Верховний Суд зазначає, що існує сформована стала практика суду касаційної інстанції щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах, а саме - у спорах про стягнення заборгованості з комунальних підприємств за поставлений природний газ (у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 902/484/19, від 12.02.2020 у справі № 916/2259/18, від 23.10.2019 у справі № 917/943/18, від 29.10.2019 у справі № 904/5405/18, від 30.09.2019 у справі № 905/1742/18, від 03.10.2019 у справі № 904/4285/18, від 10.10.2019 у справі № 909/636/16, від 05.08.2019 у справі № 916/2292/18, від 03.07.2019 у справі № 914/1517/18, від 03.05.2018 у справі № 910/23417/16 з урахуванням фактичних обставин у кожній справі).

Таким чином, касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" згідно з пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги суд не розглядає, оскільки дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини 3 статті 287, пунктом 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 916/8/21 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Одеської області від 15.03.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2021.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню. 

Головуючий                                                                                            І. Кондратова

Судді                                                                                                                 О. Кібенко

                                                                                                                  Л. Стратієнко