ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 580/3966/20
адміністративне провадження № К/9901/36753/20  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Рибачука А.І.
суддів: Бевзенка В.М., Шарапи В.М.
розглянувши у письмовому провадження у суді касаційної інстанції адміністративну справу № 580/3966/20
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2020, постановлену суддею Паламар П.Г.
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Земляної Г.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.
У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
1. 15.09.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просила:
- визнати протиправними дії відповідача щодо неприйняття розпорядження про розрахунок доплати (підвищення) до її пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати як непрацюючому пенсіонерові, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю, та перерахувати основну та додаткову пенсії по інвалідності відповідно до статей 39, 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII);
- зобов`язати відповідача усунути порушення її права на доплату до пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати та на основну та додаткову пенсію по інвалідності відповідно до норм статей 39, 49, 50, 54, 67 Закону № 796-XII та виготовити відповідне розпорядження у відповідності до постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 21.10. 2011 у справі №2-а-4462/11.
2. В позовній заяві позивач зазначила, що має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 (особа з інвалідністю  ІІ групи), є непрацюючим пенсіонером та проживає в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому має право на щомісячне отримання встановленого статтею 39 Закону № 796-XII підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер, який проживає на території радіоактивного забруднення. При цьому, обґрунтовуючи вимоги позивач посилалась на Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018 та на рішення у справі №2-а-4462/11, на підставі якого їй було проведено перерахунок пенсії.
3. Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2020, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020, відмовлено у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту                         2 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС України).
4. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач 28.12.2020 подала касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального прав, просить скасувати ухвалу судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020, а справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
5. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І.- головуючий суддя, судді: Бевзенко В.М., Шарапа В.М.
6. Ухвалою Верховного Суду від 11.02.2021 відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. Як видно з матеріалів справи, питання розрахунку позивачу державної пенсії як особі, віднесеній до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію було предметом судового розгляду у справі № 2-а-4462/11.
Так, постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21.10.2011 у справі № 2-а-4462/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.09.2013, задоволено адміністративний позов частково.
Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку та виплати розмірів належних  позивачу державної та додаткової пенсій по інвалідності, доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до статей 39, 49, 50, 54, 67 Закону № 796-XII.
Зобов`язано відповідача провести перерахунок та виплату  позивачу  як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до  статей 39, 67  Закону № 796-XII  за період з 10.11.2010  із розрахунку  однієї  мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на відповідний рік та з урахуванням сум проведених виплат.    
Зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу основної та додаткової пенсії по інвалідності з 02.03.2011 відповідно до статей 49, 50, 54, 67 Закону № 796-XII, виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого законом на відповідний рік з урахуванням сум проведених виплат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказані судові рішення у справі № 2-а-4462/11 виконанні відповідачем, про що зазначає позивач у позовній заяві та касаційній скарзі.
У травні та серпні 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявами, в яких просила відновити виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю відповідно до статті                     39 Закону №796-ХІІ, враховуючи Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 та здійснити розрахунок пенсії у відповідності до розмірів, встановлених судовими рішеннями у справі № 2-а-4462/11.
Відповідач за результатами розгляду заяви позивача, листом від 28.05.2020 відмовив у її задоволенні з посиланням на відсутність визначених правових підстав для проведення нарахування та виплати доплат громадянам, які проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, оскільки Рішення Конституційного Суду України №6-р/п2018 не містить положень щодо порядку його виконання, а до статті                39 Закону №796-ХІІ не внесено змін.
Не погодившись з такою відмовою відповідача позивач звернулась з цим позовом до суду.
ІІІ. ВИСНОВКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЯЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІ          
8. Суддя суду першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у цій справі, виходив з того, що звернення позивача до суду з цим позовом фактично спрямовано на виконання судового рішення у справі № 2-а-4462/11, що свідчить про те, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
9.   Касаційна скарга обґрунтована незгодою позивача з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови у відкритті адміністративного провадження з посиланням на те, що підставою звернення до суду у цій справі слугувало Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 та протиправна бездіяльність відповідача щодо відновлення пенсійних виплат (зокрема підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796- ХІІ) на підставі норм Закону № 796- ХІІ та судових рішень у справі № 2-а-4462/11, на виконання яких було здійснено перерахунок державної та додаткової пенсій по інвалідності.
\V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
10.  Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 КАС України).
11. Перевіривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, Суд дійшов таких висновків.
12. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
13. Згідно з частиною першою  статті 5 КАС  України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
14. Відповідно до пункту 2 частини першої  статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
15. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників судового процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
16. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.04.2018 у справі №11-257заі18.
17. Відмовляючи у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини є пов`язаними (похідними) з неналежним виконанням судового рішення у справі № 2-а-4462/11 і не є самостійними позовними вимогами, тобто безпосередньо пов`язані з предметом і підставою позову за якими ухвалене судове рішення по суті між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
18. При цьому, предметом судового розгляд у справі № 2-а-4462/11 було здійснення відповідачем перерахунку та виплати позивачу державної та додаткової пенсій по інвалідності, доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні посиленого радіоекологічного контролю у розмірі встановленому статтями 39, 49, 50, 54, 67 Закону № 796- ХІІ  з 10.11.2010.
19. Як видно з позовної заяви, у цій справі спірним є питання відновлення позивачу як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, пенсійних виплат у розмірі, встановленому частиною першою статті          39 Закону № 796- ХІІ (щонайменше, на момент звернення із заявами від 12 травня та 18 серпня 2020 року), у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, за період вже після набрання законної сили судовими рішеннями зазначеними вище. До того ж протягом цього періоду законодавство, яке регулює спірні правовідносини, зазнало змін.
20. Стаття 39 Закону №796-ХІІ, у редакції чинній до 01.01.2015, передбачала непрацюючим пенсіонерам, які проживають у зоні посиленого радіоекологічного контролю підвищення пенсії у розмірі однієї мінімальної заробітної плати.
28.12.2014 прийнято Закон №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2015, підпунктом 7 пункту 4 Розділу І якого внесено зміни до Закону №796-ХІІ шляхом виключення статей 31, 37, 39 та 45.
04.02.2016 прийнято Закон №987-VIII «Про внесення зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», який згідно з Прикінцевими положеннями, набрав чинності з 01.01.2016, яким включено до Закону №796-ХІІ статтю 39, яка передбачала доплату громадянам, які працюють у зоні відчуження у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018 від 17.07.2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), зокрема, підпункт             7 пункту 4 розділу І Закону №76-VІІІ. Вирішено, що положення підпункту 7 пункту                4 розділу І Закону №76-VІІІ визнані неконституційними та втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
21. Отже, у цій справі позивач оскаржує дії (бездіяльність) відповідача за інший період, ніж у судовому рішенні, на яке здійснено посилання судами попередніх інстанцій як на підставу для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі. Крім того, спірні відносини регулюються законодавством щодо якого внесено зміни, що свідчить про те, що предмет та підстави позову у цій справі та у вищенаведених справах не є тотожними.
22. Крім того, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що позивач звернулася з цим позовом на виконання судових рішень у справі                          № 2-а-4462/11 зважаючи на те, що позивач просить зобов`язати відповідача прийняти відповідне розпорядження згідно із судовим рішенням у вказаній справі, оскільки обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказує підставою звернення до суду те, що у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України Рішення від 17.06.2018 у справі № 6-р/2018 у травні та серпні 2020 року вона зверталась до відповідача з письмовими заявами щодо відновлення виплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонерові, який проживає в зоні посиленого радіоекологічного контролю, проте відповідачем безпідставно було відмовлено у проведенні відповідних нарахувань.
23. Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що оскаржувані судові рішення прийняті з неправильним застосуванням норм процесуального права.
24. Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
25. З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій було допущено порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, у зв`язку з чим касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення судів попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу судді Черкаського окружного адміністративного суду від 18.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.11.2020 - скасувати, а справу № 580/3966/20 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................
А.І. Рибачук
В.М. Бевзенко
В.М. Шарапа,
Судді Верховного Суду