Номер провадження: 22-ц/813/4908/21 
Номер справи місцевого суду: 492/1519/15-ц
Головуючий у першій інстанції Гусєва Н. Д.
Доповідач Цюра Т. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: 
Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Лопотан В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року про поворот виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року, ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про поворот виконання судового рішення по цивільній справі № 492/1519/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Заяву мотивовано тим, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_1 – задоволено повністю. Витребувано із чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нежитлову будівлю автомайстерні з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 6026 (шість тисяч двадцять шість) гривень 90 копійок. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року скасовані. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння закрито, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2020 року, повернуто ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 6 079,59 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 15 грудня 2016 року № N08ТР40635 та у сумі 6 630 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 21 липня 2017 року № 0.0.812268960.1. Крім того, Верховним Судом звернуто увагу на те, що повернення судового збору, стягнутого судом першої інстанції, розглядається в порядку повороту виконання судового рішення судом першої інстанції, тобто в порядку ст. 444 ЦПК України. У зв`язку з викладеним вважає, що грошові кошти сплачені відповідачем в добровільному порядку на виконання рішення першої інстанції має бути повернуто відповідачу, що зумовило звернення до суду.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року заяву ОСОБА_2 про поворот виконання судового рішення по цивільній справі № 492/1519/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння – задоволено частково.
Допущено поворот виконання рішення Арцизького районного суду Одеської області, ухваленого 04 жовтня 2016 року по цивільній справі № 492/1519/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 026 (шість тисяч двадцять шість) гривень 90 копійок, стягнутого за рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року у справі № 492/1519/15-ц.
Повернуто у володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю автомайстерню з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні заяви в частині зобов`язання Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області повернути ОСОБА_2 виконавчий збір в розмірі 602,69 гривень, в зв`язку з поворотом виконання судового рішення, а також 149 гривень – витрат виконавчого провадження, 51 гривня – повернення авансового внеску, перерахованого стягувачу на користь ОСОБА_1 – відмовлено. 
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду,  ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд ухвалити рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його заяви у частині повернення у володіння ОСОБА_2 нежитлової будівлі з автомийкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та виключити з ухвали Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року пункт, яким повернуто у володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю автомайстерню з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 
На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 15.07.2020 року,  з`явилися: представник апелянта ОСОБА_1 – ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 – ОСОБА_4 . 
Заслухавши пояснення представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Оскільки ухвала Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року оскаржується ОСОБА_1 лише в частині повернення у володіння ОСОБА_2 нежитлової будівлю з автомийкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , тому в іншій її частині у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України та роз`яснень п.15 Постанови Пленуму ВСУ №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» колегією суддів не перевіряється. 
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду, в частині її оскарження, зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Постановялючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив з того, що заява ОСОБА_2 про поворот виконання судового рішення по цивільній справі № 492/1519/15-ц є частково обґрунтованою, а тому слід повернути у володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю автомайстерню з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного. 
Так, відповідно до частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частин 1 - 3 ст. 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі; якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі; суд вирішує питання про поворот виконання, якщо за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами він: закриває провадження у справі; залишає позов без розгляду; відмовляє в позові повністю; задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Конституційний Суд України в п. 3.2 рішення від 02.11.2011 року (справа № 1-25/2011) зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення суду та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Враховуючи наведене, положення статті 444 ЦПК України, що передбачає поворот виконання рішення, необхідно розглядати як повернення (виконання) особою, на користь якої відбулось виконання у подальшому скасованого (зміненого) рішення, всього, що було на її користь виконано, тій особі, якою було здійснено таке виконання.
Судовим розглядом справи встановлено, що рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року, позов ОСОБА_1 – задоволено повністю. Витребувано із чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нежитлову будівлю автомайстерні з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 6 026 (шість тисяч двадцять шість) гривень 90 копійок. 
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року залишено без змін. 
Постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року скасовані. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння закрито, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Матеріалами справи також встановлено, що відповідно до копії акту вилучення у боржника предметів, зазначених у рішенні суду та передачі їх стягувачу від 09.10.2017 року, державним виконавцем Арцизького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Безпаловим Ю.С. на підставі виконавчого листа, виданого Арцизьким районним судом Одеської області № 492/1619/15-ц від 26.07.2017 року, вилучено у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 нежитлову будівлю автомайстерні з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року, касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року скасовані. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння закрито, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
З урахуванням вищевикладенного, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що заява ОСОБА_2 в частині повернення у його володіння нежитлової будівлі - автомайстерні з автомийкою, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , є обгрнутованою, а тому її слід задовольнити.
Фактично тільки єдиним є довод апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що на цей час вже спірне майно передано ним у оренду з встановленими правами та обов`язками сторін, зокрема апелянт посилається на те, що нежитлова будівля автомайстерня з авто мийкою, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться у користуванні орендаря, перед яким у нього є обумовлені обов`язки, а тому повернення вказаної нежитлової будівлі порушить права орендаря, які уклали договір оренди на законних підставах. 
Проте, вказаній твердження апелянта є безпідставними та необгрнутованими, з огляду на таке. 
Так, застосовуючи поворот виконання рішення суду, суд повинен зобов`язати позивача повернути відповідачу безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
Враховуючи те, що рішення суду, ухвалене на користь ОСОБА_1 скасовано, тому ОСОБА_1 має нести в цій частині відповідальність та повернути ОСОБА_2 безпідставно стягнене з нього майно, у звязку із чим доводи апеляційної скарги не гуртуються на нормах законодавства України. 
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що оскільки постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року, рішення Арцизького районного суду Одеської області від 04 жовтня 2016 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2017 року скасовані,  провадження у справі за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про витребування майна з чужого незаконного володіння закрито,тому заява ОСОБА_2 про поворот виконання рішення в частині повернення у володіння ОСОБА_2 нежитлову будівлю автомайстерню з автомийкою, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 підлягає задоволеню. 
За таких обставин судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.
В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржується, відтак має бути залишеною без змін.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41. 
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384,389, 390 ЦПК України, апеляційний суд 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Ухвалу Арцизького районного суду Одеської області від 02 липня 2020 року про поворот виконання судового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26.07.2021 року. 

Головуючий                                                                 Т.В. Цюра

Судді:                                                                  О.С. Комлева 

С.М. Сегеда