ПОСТАНОВА 
Іменем України

27 липня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 386/114/21
провадження № 22-ц/4809/931/21 

       Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
               головуючого судді - Письменного О.А., 
               суддів - Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,
               при секретарі -  Федоренко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області у складі судді Гарбуз О.С. від 03 березня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.09.2011 року, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Зазначав, що банком на підставі укладеного між ними договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а також надано відповідачу у користування кредитну картку, тобто надана можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.
Відповідно до п.2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов`язався, що вразі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту, сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України становлять 86,4 % - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».
Банк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість, яка станом на 28.12.2020 року становить 17 230,07 грн., з яких: 16 361, 45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 000,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 16 361, 45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 868,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0, 00 грн. - нараховано комісії.
Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути зазначену суму боргу.
Заочним рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга  задоволенню не підлягає з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували суму наданого відповідачу кредиту та користування кредитними коштами. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.
Судом встановлено, що 05.09.2011 року ОСОБА_1 підписала анкету - заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку /а.с.14/.
Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за договором станом на 28.12.2020 року становить 17 230,07 грн., з яких: 16 361, 45 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 000,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 16 361, 45 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 000,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 868,62 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 0,00 грн. - нарахована пеня, 0, 00 грн. - нараховано комісії /а.с.5-11/.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та  обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в  якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Звернувшись з даним позовом до суду, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з  відповідача заборгованість за тілом кредиту та процентами.
На підтвердження своїх вимог позивач, окрім самого розрахунку кредитної заборгованості, надав підписану відповідачем анкету-заяву від 05 вересня 2011 року, витяг з Умов та Правил банківських послуг, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», виписку по картковому рахунку.
Разом з тим, в анкеті-заяві від  05 вересня 2011  року зазначено, що відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я дебетову особисту картку. Відомостей щодо отримання нею кредитної картки та встановлення кредитного ліміту у заяві не зазначено. 
Крім того, у цій анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами.
Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року не містять підпису відповідача. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019  року в справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.
У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на  мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також на те, що  без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредиту (бажаний кредитний ліміт), сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за  несвоєчасне погашення кредиту, обґрунтованим є висновок апеляційного суду, що надані банком умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Окрім цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам по собі розрахунок заборгованості (який до того ж не містить розміру кредитного ліміту) за договором № б/н від 05 вересня 2011 року не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору.
Також є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що 21.09.2011 відповідач підписала Довідку про умови кредитування, чим погодила умови укладеного між ними кредитного договору від 05.09.2011 щодо розміру процентної ставки та неустойки, з огляду на таке. 
Як встановлено судом, кредитний договір, укладений між сторонами, не має присвоєного номера, хоча у довідці зазначено, що вона відноситься до договору № SAMDN50000050417255. 
Крім того, згадана довідка свідчить лише про ознайомлення у мовами отримання кредиту, але не містить відміток про погодження чи зобов`язання за кредитом, містить підпис особи без ініціалізації, не зазначено прізвище, ім`я та по батькові підписанта. Тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05 вересня 2011 року, шляхом підписання анкети-заяви.
Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними та  допустимими доказами отримання відповідачем кредитних коштів на умовах і в розмірі, зазначених в  позовній заяві, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до  ч.1 ст. 375 ЦПК  України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення. 
Заочне рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03.08.2021.

Судді: 

О.А.Письменний О.Л. Карпенко С.І. Мурашко