У Х В А Л А
30 липня 2021 року
м. Київ
справа № 711/3285/19
провадження № 61-10006ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем, на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 січня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Добросвіт», державного реєстратора Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Черкаської області Каленчука Микити Андрійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В :
У червні 2021 року ОСОБА_1 через адвоката Касьяненка Д. Л. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020 року та постанову Черкаськоого апеляційного суду від 21 січня 2021 року з пропуском строку на касаційне оскарження.
Ухвалою Верховного Суду від 30 червня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме запропоновано сплатити судовий збір у розмірі 1 536,80 грн та надати докази отримання ухвали Верховного Суду від 16 квітня 2021 року, зазначити поважні причини за яких заявник повторно не звернувся до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою в межах розумного строку, а звернувся лише після тривалого часу після повернення його касаційної скарги, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 30 червня 2021 року адвокат Касьяненко Д. Л., який діє в інтересах ОСОБА_1 , надіслав до Верховного Суду квитанцію про сплату судового збору у розмірі 1 536,80 грн та заяву про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
У заяві адвокат зазначив, що ухвалу Верховного Суду про повернення касаційної скарги після неусунення її недоліків від 16 квітня 2021 року ОСОБА_1 отримав через свого попереднього представника ОСОБА_2 26 квітня 2021 року, що підтверджується копією конверту та довідкою із вебсайту «Укрпошта». ОСОБА_1 є юридично необізнаною особою, враховуючи те, що в ухвалі про повернення його касаційної скарги не зазначено строків повторного подання касаційної скарги, звернувся до адвоката Касьяненка Д. Л. з метою укладення договору про надання правової допомоги. Договір з адвокатом укладено 14 червня 2021 року. Оскільки для подання нової редакції касаційної скарги, адвокату необхідний час для ознайомлення із матеріалами справи, та нова редакція касаційної скарги складена і подана 17 червня 2021 року.
Враховуючи зазначені обставини, заявник просив поновити строк на касаційне оскарження.
Згідно із частинами першою, другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Черкаський апеляційний суд ухвалив постанову 21 січня 2021 року, повний текст постанови складений 22 січня 2021 року, останній день строку на касаційне оскарження припадав на 22 лютого 2021 року.
Як вбачається із Єдиного реєстру судових рішень вперше ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою у лютому 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 11 березня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, зокрема для зазначення обов`язкових підстав касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.
У квітні 2021 року до суду касаційної інстанції надійшли матеріали на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 11 березня 2021 року, проте недоліки заявник не усунув.
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 січня 2021 року повернено заявнику.
Повторно із касаційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 17 червня 2021 року.
Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Враховуючи те, що первісну касаційну скаргу ОСОБА_1 подав в межах строку на касаційне оскарження, вживав заходи щодо усунення недоліків касаційної скарги, звернувся до адвоката про отримання правової допомоги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, тому клопотання заявника про поновлення строку підлягає задоволенню.
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає: суди попередніх інстанцій не застосували правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 31 липня 2020 року у справі № 607/11516/18, від 04 травня 2020 року у справі № 139/69/18, від 15 січня 2020 року у справі № 199/4062/17, від 14 лютого 2018 року у справі             № 127/8068/16-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 727/1593/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 673/416/16-ц; постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 306/2053/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 759/6979/16-ц, постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2011 року у справі № 6-57868св10. Суди не дослідили докази у справі.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389, пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України, для відкриття провадження у справі.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Визнати поважними причини для поновлення процесуального строку та поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 серпня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 січня 2021 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою  ОСОБА_1 . 
Витребувати із Придніпровського районного суду м. Черкаси матеріали цивільної справи № 711/3285/19 за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Добросвіт», державного реєстратора Черкаської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Черкаської області Каленчука Микити Андрійовича про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 30 серпня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                             А. С. Олійник
 
С. О. Погрібний
 
В. В. Яремко