Ухвала
 
08 липня 2021 року
м. Київ
справа № 754/4204/19
провадження № 61 ? 7908ск21
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Ткачука О. С., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українського інституту інженерно-технічних розвідувань для будівництва», треті особи: Профспілкова організація «Захист Праці» у ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва», Первинна Профспілкова організація «Захист Праці» у ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2019 року позивач пред`явив позов до Державного підприємства «Український інститут інженерно - технічних розвідувань для будівництва», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору на стороні позивача: Профспілкова організація «Захист Праці» у державному підприємстві «Український інститут інженерно-технічних розслідувань для будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення та стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ Державного підприємства «Український інститут інженерно - технічних розвідувань для будівництва» №12-К від 18 лютого 2020 року у вигляді оголошення догани заступнику директора по механізації та матеріально-технічному забезпеченню ДП «УКРІІНТР» ОСОБА_1 .
Стягнуто з Державного підприємства «Український інститут інженерно - технічних розвідувань для будівництва» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн, витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 10 000,00 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 536,80 грн.
В задоволенні інших вимог позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Українського інституту інженерно-технічних розвідувань для будівництва» задоволено.
Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 серпня 2020 року скасовано та постановлено рішення.
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українського інституту інженерно-технічних розвідувань для будівництва», треті особи: Профспілкова організація «Захист Праці» у ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва», Первинна Профспілкова організація «Захист Праці» у ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягнення залишено без задоволення.
11 травня 2021 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 засобами поштового зв'язку подав до Верховного Суду  касаційну скаргу  на  постанову Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 31 травня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Особою, яка звернулася із касаційною скаргою, подано до Верховного Суду матеріали, яких достатньо для вирішення питання про відкриття касаційного провадження. 
ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, оскільки цей строк пропущений з поважних причин, з огляду на те, що в судовому засіданні судом проголошено було вступну та резолютивну частину оскарженої постанови, повний текст оскарженої постанови від 05 квітня 2021 року було направлено Київським апеляційним  судом  на  електронну  адресу  представника  заявника  13   квітня  2021 року, на поштову адресу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 оскаржена постанова рекомендованою поштою не направлялась. На підтвердження вказаного надані достатні та належні докази.
Відповідно до частини другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Зважаючи на те, що касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня ознайомлення із оскарженою постановою суду апеляційної інстанції та строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядкуспрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду;  4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Верховний Суд урахував, предмет позову, складність справи та прийшов до висновку, що дана справа є незначної складності, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань випадки, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі може бути переглянуто у касаційному порядку. 
При цьому Верховним Судом також перевірено, чи мають місце обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, та зазначених обставин не встановлено.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою  статті  19,  пунктом  2  частини  третьої  статті  389, статтею 390, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на постанову Київського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Українського інституту інженерно-технічних розвідувань для будівництва», треті особи: Профспілкова організація «Захист Праці» у ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва», Первинна Профспілкова організація «Захист Праці» у ДП «Український інститут інженерно-технічних розвідувань для будівництва» про визнання незаконним та скасування наказу про дисциплінарне стягненняКопію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                                        Є. В. Петров
                                                                                                                                 А. А. Калараш 
                                                                                                                                    О. С. Ткачук